♪ ♪
- Личен дневник на адмирала, Звездна дата 62091.1.
Екипажът на "Протостар" са зад вражеските линии на Солум,
както чакаме комуникация,
но е мълчало оттогава.
Беше невъзможна ситуация без лесни отговори.
ха Но има ли някога?
След толкова години в Звездния флот,
бихте си помислили, че нищо не може изненадай ме.
Започвам да се чудя
ако стане твърде много.
Все още няма дума.
- Това не е първото ти родео.
Вие, от всички хора, го знаете отнема време и търпение.
- Отсъствахте твърде дълго.
Забравихте ли Не съм фен и на двете?
Говорейки за време,
с цялото това чакане, забравил си нещо...
годишнината от първата ви команда.
Мина повече от десетилетие.
- 14 години, по-точно.
- Толкова дълго, а?
- С какво ти и аз преминахме през
изисква се търпение.
Но те са толкова млади.
Били ли сме някога толкова млади?
- Допълнителните десет години на остров не помогна.
- Вижте инициативата от тези кадети,
какво са преживели.
- Не е нужно да ми казваш.
Аз стоя тук заради тях.
И ти.
- Сега, след като те върнахме,
тази ферма чака в Индиана започва
да изглежда все по-добре.
- Наистина мислиш на ранно пенсиониране?
- Адмирал към мостика.
- Илтуран. - И... Уесли Крушър?
- Знам, наистина трябва да спра пускайки се така.
- Къде са другите? те ли са...
- В опасност.
Всички сме в опасност.
И аз не знам какво се случва след това.
♪ ♪
- Съжалявам, адмирале.
Ако Гуиндала не беше опитала да ме спаси...
- Не можех да го видя.
- Невронните му пътища са били значително повреден
чрез извлечения от съзнанието на Асенсия.
Това ниво на невролитичен шок
щеше да свали някой друг.
Вие сте вие, г-н Крушър, ще оцелееш.
Този кортикален стимулатор трябва възстановете вашите невропептиди.
Що се отнася до вашите "уникални способности",
Страхувам се, че няма да бъдат връщане по всяко време.
Но времето ще покаже.
- Винаги е така.
- Какво стана там долу?
Къде е екипажът на "Протостар",
и защо беше там на първо място?
– позволи си Уесли да бъда хванат,
за да може Асенсия да завърши нейното светско оръжие.
- Той какво?
- Подтикнах събитията
така че тези деца може да използва нейните технологии
за създаване на червеева дупка и изпрати "Protostar" обратно.
Не можахме да го направим без нейното оръжие.
Трябваше да стане така.
Сега, когато е на Асенсия ги залови,
ние сме в неизследвана територия.
За първи път в…
След малко съм на тъмно като всички останали.
- Адмирал, има идва подпространствено съобщение
от Солум.
Излъчването на Асенсия на всички честоти.
- Хората на Солум,
Нося смущаващи новини...
Залових извънземни шпиони,
доказателство, че извънземните врагове са проникнали в нашия град,
сее раздор между нас.
казвам това към така наречената Федерация--
нека видим ако е адмиралът на Звездния флот
има смелостта сама да дойде.
Или ще нейните пионки плати цената вместо нея?
- Тя явно те примамва.
Отиването е неразумно.
Колкото и да ме боли,
вицеадмирал е далеч по-ценен
отколкото няколко кандидат-кадети.
- Това не променя факта
че екипажът ще пострада ако не го направя.
И аз не съм за да позволи това да се случи.
- Нито пък аз.
- Бройте и мен.
Може да имате нужда от медицинска помощ там долу.
- И аз трябва да отида.
Може да не знам бъдещето,
но знам на какво е способна Асенсия.
- Много добре.
Изглежда имаме гостуващ отбор.
Да се ​​върнем на седлото.
- Забрави, Short 'n' Slimy.
Няма излизане от тези.
Янком почти се стопи неговата ръкавица се опитва.
Гуин, какво има?
- Моята планета може да оцелее реши на една грешка.
Не трябваше да се разделяме.
Ами ако съм запечатал съдбата им? гражданска война--
- Несигурността е предшественикът на надеждата.
- Ако Асенсия имаше Уесли и Илтуран,
Звездният флот и Солум биха били във война в момента.
Това е съдбата, която Уесли пожела да избягваме.
И това беше постигнато от вас.
- Разбира се, това не е част от плана на Уесли,
но дори и добрите неща могат да дойдат от лоши ситуации.
- Прав си.
И се измъкнахме от по-лошото.
Ние контролираме съдбата си.
- Сигурен ли си в това?
♪ ♪
- Холограмата ви беше доста полезно при възпроизвеждането му.
- Виждам това.
Знам едно-две неща относно корабите.
- Откакто екипът на Гуин беше заловен,
Асенсия започна
транспортьори скрамблер в цялата планета.
- Което означава без излъчване или навън.
- Значи се промъкваме по стария начин.
Монтаж.
- Може би трябва да се присъединя.
Съдбата на Солум и дъщеря ми са заложени.
- Вашето оцеляване е от първостепенно значение
към мирно бъдеще на Солум, Илтуран.
Дъщеря ви направи много за да те докарам тук.
Останал в убежище е най-добрият им шанс.
- Тогава ще направя каквото мога от тук.
Качих координати
докъде се транспортира затвора е начело.
Останалото зависи от вас.
- Трябва да призная, никога няма да го направя доста свиква да работи
с тази на Катрин холографски близнак.
- Имаме своите различия.
От една страна, житейски опит.
Никога не съм си тръгвал "Протозвездата".
Късметлийка си, че можеш да отидеш с този мобилен излъчвател.
- Честно казано, Малко съм нервна
да бъде на полето след толкова време,
но предполагам, че ако не друго,
това е добро вдъхновение за следващия ми холоновел.
- Нямам търпение да го прочета.
Прочетох цялата ти работа.
Аз съм голям фен.
- О, имаш ли? Вие сте?
- Сигурно имаш много почитатели.
- Разбира се, но винаги има място за още един.
- "Вояджър" е в добри ръце, Адмирал.
- Знам го, командире.
Дръж стола ми топъл докато се върна.
- Ще се погрижа да не го прави нещо твърде лудо.
какво?
- Точно както в старите времена.
♪ ♪
- Стабилно, докато върви, Г-н Крушър.
съжалявам
Просто... мина известно време
откакто пилотирах, хм, всичко.
- Изглежда не си загубил вашето докосване.
Между другото
Имах възможност да говоря с майка ти.
- Как... как е тя?
- Трябва да я попиташ сам.
Ние сме тук.
Входяща градушка, адмирале.
- Определете вашата дестинация.
- Искане на разрешение за кацане в сектор 3142.5.
- Тези координати са ограничени.
Дред-единиците трябва да кацнат другаде.
Сектор 3140.5 е къде извънземните
ще бъде прекратено.
- Ох, нямам търпение. Трябва да е истински хумдингър.
имам предвид...
звучи приемливо.
Ще ви запазя място.
- Продължавай.
- "Хъмдингър"?
„Ще ти запазя място“?
- какво искаш
аз съм лекар, не е таен агент.
- Освен това, добра работа, докторе.
Г-н Крушър, свалете ни.
♪ ♪
- Намерих ги, две клика на изток.
- Е, тогава…
няма къде да отида, освен нагоре.
Сега, това е весел декор.
- Изглежда, че са руини.
- Древен град от миналото на Солум.
Преназначен е
така че никой да не може да избяга.
- Бягство от какво?
- Това е грешка, Асенсия.
Трябва да си върнем кораба до Тарс Ламора,
иначе всички сме обречени.
- О, моят домашен любимец Traveller да ти кажа това?
Разбрах няколко тайни от него също.
Но предполагам, че ще видите това достатъчно скоро.
Аз правя своето бъдеще.
Пуснете го вътре.
- А? Мърф! Ти трябва да си охрана.
- Не-ъъъ. Не може да бъде.
Няма начин.
♪ ♪
- Как?
Как е хванала един?
- Няма значение.
Тя иска да ни изтрие.
- Свеж бриз духа отдолу извънземно небе,
ускоряване на сетивата, тъй като мисията ни предстои.
Ободряващо!
Вдъхновяващо дори.
Добре ли сте, г-н Крушър?
- Толкова съм свикнал да стъпвам през времеви пукнатини,
Забравих как е да използваш своите каре.
♪ ♪
- Засичам екипажа.
Повишена сърдечна честота
и странен знак за живот приближавам се.
Може да са в беда.
- Надявам се, че обратно на това нещо има по-малко сигурност
отколкото отпред.
- Ако имах моите способности, Мога да ни заведа там веднага.
Ако умрат заради мен...
- Преди да бъдеш Пътешественик, ти беше офицер от Звездния флот
и от това, което чувам, адски добър.
Ето от кого се нуждаем сега, Г-н Крушър.
- Добре.
Какво следва, адмирале?
- Уесли, Чакотай, кръг около гърба
и виж дали има всякакви слабости
в нейните сили, които пазят този купол.
Докторе, вие сте с мен.
- Къде отиваш?
- искаше Асенсия за примамка на адмирал.
Е, време е да си вземе.
- Асенсия, хванахме някого по периметъра.
- Адмирал Джейнуей.
Изминал си дълъг път от Земята.
И все пак някак дори повече жалко и предвидимо
отколкото си спомних.
- И ти беше далеч от модел Ensign.
Но стига толкова.
Тук съм, за да преговарям освобождаването на затворниците.
И ще намерите моите условия да бъде доста примамливо.
- Блокиран е. - Но това е полезен вход.
Ще изчакаме пазачите да завършат патрула си,
след това се премести.
Може би съм бил малко груб обратно в болничното отделение.
Ако не беше ти…
Все още щях да бъда марониран на тази планета.
- Понякога е трудно
за да разбера защо го правя какво правя, дори и за мен.
Но няма за какво.
- Това е нашето отваряне. Да се ​​движим.
Разделете се! Разсейте го!
- Какъв е планът?
ааа!
- Да остана жив е планът!
ааа!
- Остави го!
Аз съм тази, която искаш.
♪ ♪
- Къде е? Пог не харесва това.
- Нещо не е наред. Изглежда, че е болно.
Усещам нещо...
страх, самота.
- Защото е в капан тук, като нас.
- Считайте информацията за адмирал може да осигури--
стратегии, класифицирани защити.
Бих се справил доста разменна монета
във войната с Федерацията толкова ясно искаш.
- Мм, мисълта за любопитство информация от вас
е нещо Наистина бих се насладил...
но не разбираш.
Виж, примамих те тук
защото знам че си сам
и Звездният флот изпратен няма други кораби, които да ме спрат.
И двамата знаем "Вояджър" без вашата команда
е като огнена змия без глава.
така че...
Предпочитам просто да го отрежа.
чао
♪ ♪
- Може би нямаме да се бори с него.
- Уау, уау!
Просто защото е тъжно и самотно
не означава няма да ни изяде, хлапе.
О, З. Какво каза току-що Янком?
Това нещо не иска да сме приятели.
- Не, усещам...
Адмирал Джейнуей.
- Хайде, трябва да побързаме.
Не знам колко време лекарят може да спре.
Отслабване на пулса.
Не може да стабилизира сърдечната честота.
Влошаване на кардиомиопатията.
Останалите…
Е мълчание.
♪ ♪
- Фазерите са безполезни.
- Трябва да се отвори дистанционно.
Само ако можех деактивирайте защитното поле.
- Чакай.
Zero ми говори.
The Loom там също е затворник.
Казват, че иска да излезе колкото и те.
- Може да бъде полезно разсейване.
- Време е за импровизация.
Както казвахме обратно във фермата,
„Да освободим пилето от кокошарника."
♪ ♪
- Какво е това?
- А, изглежда, че съм направил чудотворно възстановяване.
не
♪ ♪
- Трябва да тръгвам.
♪ ♪
- Уесли! Вие успяхте!
- Не мога да опиша колко съм щастлив трябва да те видим.
- Радвам се, че всички сте в безопасност,
но ние не сме все още извън гората.
- Сигурността е нащрек, и сме оградени от всички страни.
- Не можем да се измъкнем от тук, можем ли
- И не можем да се върнем към нашия кораб.
- Ако не можем да стигнем до кораба,
може би мога да донеса корабът до нас.
♪ ♪
- Как е нашето бягство идвам?
- Точно навреме!
♪ ♪
Взривете ги от небето! Сега!
♪ ♪
не
- Асенсия, трябва да се върнем към града.
Хората са бунтува се срещу нас.
- Какво?
- Хората на Солум, не прегръщайте войната на Асенсия.
Срещал съм извънземни. Те не са врагове.
Огледайте се какво е направила на нашата някога мирна планета--
страхът по нашите улици,
Издигнете се. Нека гласовете ни бъдат чути.
Няма преграда не можем да преодолеем,
защото ние сме Vau N'Akat.
Няма да лъжа, адмирале... Jankom беше доста впечатлен
с вашите перкусии поддръжка.
- Просто стар трик от дните ми в Академията.
- Ще позная и ще кажа, "Вие сте добре дошли"?
- Начинът, по който сте манипулирали този трикодер
в отдалечен терминал беше толкова готино!
Говоря ли прекалено много?
Знаеш, че можеш да ми кажеш ако говоря твърде много.
- Мисля да се обадя следващият ми холоновел
„Резолюция за назначение на мисия:
„Приключенията на Дърк Дейнджър
и Куполът на стан... и Гибел."
- Това със сигурност е заглавие.
- Без значение какво се е променило,
Солум изпадна в гражданска война.
- Това още не е приключило.
- Адмирале, повече от благодарен съм за спасението, наистина,
но както казахте там долу, все още не сме излезли от гората.
Не мога да оставя хората си в ръцете на това чудовище.
- Трябва да свършим това, което започнахме,
спаси Солум, и изпълним нашата мисия.
- Съгласен. - Знам, че няма да...
Чакай, наистина ли?
- Каквото и да ти трябва, ние ще го направим така.
Ще намерим начин да го вземем "Protostar" обратно също.
- Леле. Благодаря, но защо?
- Защото ми беше напомнено
че смелостта не е само за младите.
И когато Звездният флот е обединен, винаги можем да преодолеем.
♪ ♪