SAMMANFATTNING
Anmälan du lämnade in mot Martin...
Han släppte igenom en ambulans. Inget liv var i fara.
- Ska jag ta pistolen? – Man kan inte vara beväpnad i Sverige.
Vad fan har de gjort?
Lägga sig ner! Lägga sig ner!
Kom tillbaka!
Knacka, knacka... Hej... Vad händer?
– Det nyper. - Du ska till sjukhuset.
Barnen mår bra. Du har njursten.
- Barnen? Som hos tvillingar? - Ja.
Släpp ditt vapen!
Det är inte de. Tillbaka till ruta ett.
Flickan är 14-åriga Anja Björk. Hon sprang hemifrån.
Saga Norén var här.
Du väljer alltid den enkla vägen ut. Det är bara så det är. Det gör jag också.
- Han är i militären. - Polisens insatsstyrka.
Det är Jens. Vi arbetade tillsammans i flera år.
Hans fru och barn dog. De knuffades mot en lastbil.
- Han sprängde huvudet av för flera år sedan. – De tog inga fingeravtryck eller DNA.
– Saga tror att han lever. - Det kan han inte vara.
EPISOD 9
- Hej. - Hej.
– Får du sova här igen? - Ja.
- Ni är bra tillsammans. - Ja, det är vi.
– Ska du jobba? – Jag ska till Malmö.
– Jag trodde att han var klar. – Ja, men vi är inte färdiga med att jaga honom.
Saga tror att han kommer att fortsätta.
- Med vad? - Jag vet inte.
När det här är över kanske vi kunde göra något tillsammans.
- Vi skulle kunna gå någonstans. - Vi två?
- Vart skulle vi gå? - Jag vet inte.
– Tänk på det tills ikväll. - Okej.
Det är för riskabelt, någon kanske känner igen honom.
- Han har ändrat utseende. – Det får vi anta.
Björn kände igen honom, men bara ögonen.
Leta efter något att göra med plast kirurger efter det iscensatta självmordet.
- Något speciellt? – Dödsfall och saknade personer.
- Hej alla. Hej Saga. - Jag trodde att du skulle sova hos mig.
– Jag fick sova hemma. - Rätt.
- Vi ses inte. – Han var otrogen, hans fru kastade ut honom.
– Han sov på min tältsäng. - Nu vet ni alla.
– Varför var Jens fru ute och körde? - Mikaela. Hon hette Mikaela.
– Varför var Mikaela på bron? – Hon skulle träffa sina föräldrar.
Klockan 02.00 mitt i veckan?
Vilken märklig tid att besöka dina föräldrar med en 7-åring.
BROEN
Kan du se efter barnen ett tag?
- När? - Runt 11-tiden.
- Varför är de inte i skolan? - De är avstängda. Vi ska till djurparken.
- Vad gör du först? – Jag har ett möte här.
– Jag trodde att du var sjukskriven. - Vi håller bara på att förbereda en presentation.
Jag vill inte att barnen ska störa.
- Kan du ta ut dem? – Nej, jag ska till stan.
Det är svårt att flytta in hos mig, du ser inte mycket av Martin.
Så jag har inte frågat dig något.
Du använder vårt hem som hotell. Men nu behöver jag din hjälp.
Vad är så viktigt kan du inte hjälpa mig?
Jag har en anställningsintervju.
En anställningsintervju? Om ett jobb?
Ja, så att jag kan betala hotellräkningen.
OK. Jag ska fixa något.
- Jobbet är bra. Lycka till. - Tack.
- Tänk högt. – Du och Jens var vänner.
- Det var därför han inte sköt dig. - Förmodligen.
Är ditt förhållande relevant för utredningen?
jag vet inte. Jens var en duktig polis.
Han var en bra person. Han ville förändra världen.
– Det här är annorlunda. - Den natten på bron...
- Hon skulle inte till sina föräldrar. - Vart skulle hon?
De sa att hennes vän Josefin Samuelsson kanske vet.
– Mikaela var på väg för att träffa henne. - Ja.
– Varför var Mikaela på väg? – Hon och Jens bråkade.
Hon frågade om hon och Rasmus kunde sova över.
- Vad handlade bråket om? – Hon ville skiljas.
Hon hade träffat någon annan.
Jens blev rasande och ville inte se henne igen.
Hon vågade inte stanna. Hon skulle komma hit med Rasmus.
- Berättade hon vem hon hade träffat? - Nej.
– Sa hon till Jens? - Nej, bara att hon hade träffat någon.
- Är du säker? - Ja.
Jag frågade henne om hon borde varna honom för Jens.
– Men Jens visste inte vem han var. - Sa hon något mer?
- Ursäkta mig. – Nej, vi skulle ses.
Varför frågar du om detta nu?
De nämndes som en del av en utredning.
– Jens är död, han begick självmord. – Ja, vi vet.
Martin? Varför lämnade du?
Mannen som Mikaela träffade... Det var jag.
Jag var inte gift. Det var långt innan jag träffade Mette.
Susanne och jag var skilda. Hon och Julie lämnade mig.
Mikaela hade det svårt.
- Du var inte gift, men det var hon. - Ja.
– Med din bästa vän och kollega. - Kan vi hålla det här för oss själva?
Jag vill inte resten av laget att veta.
Om det påverkar utredningen, de måste berättas.
- Visste du att hon skulle berätta för honom? - Nej.
Det måste ha varit svårt att se honom. Kunde ni ha förblivit kollegor-
-om du och hans fru hade blivit det ett par? Du kanske inte hade planerat det.
Jag planerade absolut inte att orsaka hennes död.
- Det gjorde du inte. - Ja.
Hon valde att berätta för honom. Han blev arg.
Utan mig hade det varit inget att berätta.
Utan en bro hon skulle inte ha kraschat.
– Man kan inte tänka så. - Nej, men det gör jag.
- Låt oss gå. - Okej.
- Har du något? - Tja...
Det har kostat mycket att göra dessa saker.
Vi letade efter fastigheter och transaktioner.
Vi kollade olösta rån och inbrott.
Det har fört oss ingenstans hittills.
Vet dina kollegor att Jens lever?
– Ja, några utvalda av Lillian. – Vad sa kompisen?
Mikaela sa till Jens att hon var det lämnar honom. Hon var rädd för att stanna.
- Varför lämnade hon? - Hon hade träffat någon.
Vet vi vem?
Nej. Hon visste inte, inte Jens heller.
– Och det spelar egentligen ingen roll. - Okej.
Saga? Karl-Erik Hermansson var plastikkirurg.
Han dog i en bilolycka. Hans praktik låg nära Triangeln.
– Hade han några kollegor? – En sjuksköterska som heter Elsa Dahlberg.
- Saga, du gör ett bra jobb. - Ja.
Om detta leder till något... Du är bra.
Och...om någon ska fånga honom, det blir du.
– Ja, det tycker jag också. - Ja.
– Berömmer du någon gång de andra? - Nej.
- Varför inte? – Jag säger bara till dem vad de ska göra.
- De är bra. – Ja, det är deras jobb.
– Vill du inte ha beröm? – Nej, det är inte nödvändigt.
– Tycker du att det är viktigt? – Ja, väldigt. Det gör de flesta.
- Vill du att jag ska sjunga din lov? - Visst.
- Vad vill du att jag ska säga? – Det fungerar inte så.
Det är som att berätta för någon att säga "jag älskar dig".
Det måste vara spontant.
Saknade du mig igår? När jag inte dök upp på kvällen?
Ja, lite.
Karl-Erik...
De sa att han tog livet av sig, men jag trodde aldrig det.
- Varför inte? – Vi jobbade tillsammans i 11 år.
Jag skulle ha vetat om han planerade självmord.
Nej, många som begår självmord visa inte självmordstendenser.
Och så var det den där elden. Något stämde inte.
- Vilken brand? – På praktiken, efter hans död.
- Hela huset brann nästan ner. - Var han en av dina patienter?
Ja, ja...
Jens något. danska.
Jag skulle inte ha blivit förvånad om han hade begått självmord.
- Varför inte? – Så omfattande förändringar tyder på...
...problem bortom ditt utseende.
- Vad har han gjort? - Hårfästet, näsan...
...munnen, tänderna, förändringar i benstrukturen.
Men han blev riktigt snygg.
Karl-Erik var duktig på sitt jobb.
Har du några journaler?
Det fanns journaler och säkerhetskopiering av datorer.
Det var i samma rum som branden.
Kan du beskriva honom om vi tar in en sketch artist?
– Jag tror att jag har ett foto på honom. - Av honom? Efter operationen?
Jag behöll papperskopior av några av mina patienters journaler.
Jag jobbade hemifrån ibland, min man var sjuk.
- Så du kanske har några här? – Ja, på vinden.
- Vet du var du lagt dem? - I en låda.
- Är det markerat? - Jag minns inte.
Det borde vara lite längre in.
- Hur långt in? – Lite längre den vägen.
Det kan vara bredvid en skrivmaskin.
Där är den.
Det är märkt "kontor".
- Är det märkt "kontor"? - Ja, det är det.
Det.
- Hej. - Förlåt att jag är sen.
- Blommor för att du ska må bättre. - Tack.
Komma in.
Så här ser han ut nu.
- Vad gör vi? - Jag försöker hitta hans namn.
Ska vi dela ut bilden?
Han vet inte att hans utseende är känt.
Om ingen utom vi vet, han kommer inte att kännas igen.
Ingen av oss kommer att stöta på honom. För att fånga honom måste alla veta.
- Han kommer att ta reda på det och gömma sig. - Om det finns en läcka.
Han tar på något sätt emot information vi distribuerar.
Vi håller det för oss själva en stund.
- Hur länge? – Vi delar ut det på morgonen.
En rikstäckande varning i båda länderna och Europol och Interpol.
- Martin? Jag gillar inte att ljuga för Hans. - Vad har du ljugit om?
Jag har inte nämnt din affär med Mikaela.
Du har bara inte berättat för honom. Det är ingen lögn.
Att inte berätta sanningen är definitionen av att ljuga.
- Har han frågat dig? - Nej.
- Frågade han om du döljer information? - Nej.
– Då har du inte ljugit. - Han kommer att få reda på det förr eller senare.
Säg att du visste, men att det inte var relevant.
Jag skulle ljuga.
– Är det relevant? - Inte än så länge.
- Vilket fint hus. - Tack, vi trivs här.
- Vad gör din man? - Han är en polis.
Vad spännande. Vilken sort av brott arbetar han med?
Han är en utredare.
Han jobbar på mördaren från bron, eller T.T.
- Eller vad man nu kallar den där galningen. – Han har händerna fulla då.
- De verkar inte kunna fånga honom. – Nej, de är närmare än vi tror.
- Mamma, när åker vi? - Senare, om jag orkar.
- Du lovade. – Det var innan jag blev sjuk.
– Man orkar jobba. – Om du stör mig tar det längre tid.
– Då blir jag tröttare. OK? - Okej, då...
- Vart ska du? - Till djurparken.
Jag mutar dem med film och godis istället.
– Djurparken låter roligare. – Det är vad de tycker.
- Vill du att jag ska gå med dig? - Nej, jag klarar mig.
Jag är säker på att du kommer, men jag kan hjälpa till.
- Om du vill att jag ska. - Nej, det kommer inte att behövas.
Jag har inte varit där på evigheter, det skulle vara kul.
Tja, tack. Det är trevligt.
Tack för att du kom, vi återkommer till dig.
"Tack för ditt intresse. Tjänsten är tillsatt."
- Ursäkta mig? – Om du behöver hjälp med formuleringen.
– Som sagt, vi återkommer till dig. - Tack.
augusti!
- Varför är du här så tidigt? - Vad?
Du skulle komma i eftermiddag.
- Vi skulle träffas. - Var vi det?
– Det var det vi ordnade. - När gjorde vi det?
Online i förrgår.
- Vi har aldrig chattat online. - Slå av det.
- Det har vi inte. - Du måste skämta.
– Vi har pratat varje kväll. - Nej, det har vi inte.
Någon måste ha varit det dra ditt ben.
- Jag hoppas att du inte har avslöjat för mycket. - Åh, fan.
– Ångrar du något du sa? - Inte riktigt.
jag vet inte. Jag trodde att det var du.
Ja, tja... Vi träffades i alla fall, visade det sig.
- Stör jag? Var är Martin? – På en fika.
- Ska jag hämta honom? - Nej, nej.
Jag vill att du ska veta detta innan de andra. Jag bad om en överföring.
– Ja, till Göteborg. – Det kommer att hända.
- När? – Jag vill avsluta det här först.
– Och de måste hitta en efterträdare. - Hur lång tid tar det?
Jag vet inte, kanske en månad.
- Vet du vem det blir? - Nej.
Du kommer att klara dig, du är en underbar polis.
– Alla tycker inte det. - Då har de fel.
Alla är det inte lika förstående som du är.
- Jag ville bara att du skulle veta. - Tack.
Ett möte på John's.
Okej, vi har ett namn. Sebastian Sandström.
Jag hittade en länk mellan Jens bankkonton och Sebastian.
– Han driver en IT-konsultfirma. - Var?
Det finns inget kontor, bara en postbox och en mobil.
Vi har hans kortuppgifter, körkort och adress.
- Var bor han? - Utanför Köpenhamn. Hellerup.
– Bodde Jens där? - Nej.
Bra gjort. Bra gjort, allihop.
- Tack. - Du är välkommen.
- Vill du följa med mig? - Nej, jag följer med Martin.
OK
- Vem ringer du? – Mette.
- Känner hon till Mikaela? - Nej.
Du kanske inte borde berätta för henne just nu.
Ni var inte tillsammans när du gjorde Mikaela, men...
- Tack. - Ja.
Det är det. Du kan vänta utanför.
Det är min man, Jag ringer honom senare.
- Där. Var är din hatt? - Jag vet inte.
- Berättade du om oss för din man? - Hur är det med oss?
- Att jag ska följa med dig till djurparken. – Jag lämnade en lapp.
Det är det, jag tror att vi är redo.
- Har du inga andra tankar? – Nej, jag ser fram emot det.
Huset är röjt!
Jag är redo, vi går in.
Martin? Saga? Här nere.
Jag behöver Gry, Navid och Anne här. De vet vad de ska leta efter.
- Vi har danska officerare. – Låt oss lägga politiken åt sidan.
Du har inget att förlora.
- Jag ska gå och träffa någon som kände Jens. - Du kände honom.
– Inte de senaste åren. – Jag tar hit laget.
– Jag drog tillbaka anmälan mot dig. - Den från bron?
- Ja. Jag tyckte att du borde veta. - Tack.
- Men du gjorde ett misstag. - Tack i alla fall.
Pratade hon om mig på väg hit?
- Nej, skulle hon göra det? - Inte riktigt.
– Jag har sagt upp mig, jag ska flytta. – Ja, jag vet.
Det är klart nu, och jag undrar hur hon mår.
– Saga delar inte sina känslor. - Du kommer med största sannolikhet att höra om det.
- Kan du fråga henne? – Ja, självklart.
– Hon betyder mycket för mig. - Du betyder mycket för henne.
- Kommer du ihåg min kollega Jens? – Ja, han stannade här.
Nämnde han andra platser? Platser där han kände sig trygg'?
Tja, han pratade inte mycket. Han höll sig för sig själv.
- Jag behöver något, Olsen. - Han fick den där karavanen.
Annat än det? Inga. Varför frågar du?
Det var inte självmord.
- Blev han dödad? - Han lever.
- Vad? – Han heter Sebastian Sandstrod.
- Känner du honom? - Nej, nej.
Försök att komma ihåg. Finns det något alls?
Vänta... Han...
– Han fick ett paket precis innan han åkte. - Vad var det i den?
Hans familj hade ett sommarhus i Sverige.
När de sålde det skickade de honom några av Mikaelas saker.
- Vad var det? - Jag är inte säker.
Anteckningsböcker, brev, personliga föremål. Något gjorde honom arg.
- Vad? - Jag vet inte.
Han ville ha någon död.
Han slog sönder möbler, han tappade det verkligen. Jag kastade ut honom.
Han fick den där husvagnen där han... Nåväl, han kom aldrig tillbaka.
- Ja? - Hej, det är Saga. Han vet att det var du.
Hej?
Kom igen. För guds skull, svara.
- Det är augusti. – Hej, är Mette hemma?
Nej. Jag är ensam.
- Var är hon? - Hon pratade om att gå till djurparken.
– Jag trodde inte att hon gick. - Det finns en lapp.
Hon gick, någon anslöt sig till henne.
- WHO? - Sebastian Sandström.
Alla vet hur han ser ut. Det finns en rikstäckande varning.
Gry, Navid och Anne kollar hans källare. Han planerade detta.
– Lyckades han med allt annat? - Ja.
- Betyder det...? - Sluta. Tror inte ens det. OK?
Djurparken genomsöktes, de är inte där.
Varför är han efter dig? Ni var vänner.
Tror du att jag kan läsa hans tankar?
– Och Mettes mobil? - Barbara jobbar på det.
Gå bara.
Jag har det. Det är i det området.
- Kan du inte begränsa det? – Nej, men det verkar inte röra sig.
- Vad är det? - Djurparken.
- Hur kunde de då sakna dem? – Det är inte korrekt.
- Ljudet kan vara avstängt. – Han lät Mette skriva sitt namn.
Han vet att vi kommer att få reda på det vem han är och var de är.
– Ja, men det här är vår bästa ledning. - Vad sägs om ett tack då?
Ett team anländer om fem minuter.
- Inga uniformer. Vi åker nu. - Bra.
Går vi inte? vad är det?
OK. Vi går in nu.
Gå den vägen.
- Saga Norén. - Hej. Han använde sitt kreditkort.
– För fem minuter sedan på ett zoocafé. - Han använde sitt kreditkort här.
- Var? – Den heter Provianten.
- Provianten. - Kom igen.
Ursäkta...
Det är polisen. Visa mig kreditkortet du använde.
Det är inte mitt, det gavs till mig. Han sa åt mig att använda den här.
Är du Martin? Han sa att du skulle dyka upp.
Ta det lugnt, ta det lugnt.
Det är bara det här. Han sa att det var för dig.
Rätt.
Fånga mig, om du kan!
- Låt oss tävla mot varandra. - Har du inga barn?
Inga.
jag har haft. En son.
- Vad hände? - En bilolycka.
- Jag är ledsen. Vad hemskt. - Ja.
Det tog ett tag, men... Jag kom på fötter igen.
Det värsta är ilskan.
Du behöver utlopp för din ilska. Jag jobbar på det varje dag.
- Jag vet inte vad jag skulle göra. - Nej.
- Hur är det med din fru? Var hon...? - Hon hade träffat någon annan.
Hon ville skiljas. Jag förlorade henne redan innan olyckan.
Jag är ledsen, jag menade inte att bända.
- Det är okej. – Martin var otrogen mot mig.
Det är inte relevant, men jag vet vad du har gått igenom.
Det gör ont.
Vi borde...
- Barn? Vi åker nu. - Vi kommer.
Ja!
Tack, det har varit en riktigt trevlig dag.
– Jag vill visa dig en sak till. - Ja!
– Vi borde åka hem, de är trötta. - Det tar inte lång tid.
- Du kommer inte att ångra dig. - Okej.
Vi körde långt att ta sig till Legoland också.
– Dörren är öppen. - Ja! Ja!
Det finns en överraskning för dig inuti.
Ljusomkopplaren är vid dörren.
- Är det din? – Den tillhör en vän.
- Vad tror du att det är? En råtta? – Det tycker jag också.
Råttor är inte så små. Jag tror att de är större.
vad är det?
- Jag är ledsen. - Jag vet inte, det är bara...
Jag ska hämta barnen.
Kom igen. Vi åker hem.
- Titta, en hamster. - Ja.
Jag har något för dig också. Blunda. Blunda.
Räck mig din hand. Håll fast vid detta.
- Vad är det? – Jag är nästan klar.
Kläm den. Det är det.
Du kan titta nu.
Vad är det, mamma?
vad är det?
Sätt dig ner, snälla sätt dig ner. Gör som jag säger. Sätta sig!
Hjälp!
Jag pratade med min far.
– Gick det bra? - Bättre än väntat.
Ja?
- Har du hittat dem? - Nej.
Jag tänkte på något.
Kommer du ihåg Frida som jag har chattat med? Mitt ex?
- Ja, hur är det med henne? – Det var inte Frida.
Låt oss gå, Saga.
Hon är inte på chattlinjen. Det är någon annan.
- När kontaktade hon dig? - För en vecka sedan.
Det är Jens. Du skrev att vi letade efter Anja.
Spelade det någon roll?
- Något annat? – Han vet inte att han träffade Frida.
– Vi kan kontakta honom som August. - Han svarade inte om idag.
- Vad händer idag? – Jag skulle träffa Frida, tänkte jag.
– Faelledparken om en och en halv timme? - Ja.
- Har du en hoodie? - Ja.
- Kommer han att dyka upp? - Han har varit trogen sitt ord hittills.
- Jag går. - Jag stannar här och kollar det här.
- Jag är i position. - Mottaget.
Ge mig din status, 1 till 4.
Enhet 1 är klar. Jag kan se målet.
Enhet 2 är på plats. Jag kan se målet.
Enhet 3 är på plats. Jag kan se målet.
- Enhet 4 är på plats. - Mottagen. Vänta.
En man närmar sig målet.
- Vad händer? – En man med hund närmar sig.
Alla enheter, gå långsamt mot målet.
Det är inte han. Fortsätt operationen. Återgå till initiala positioner.
Jag skulle vilja rapportera några konstiga ljud.
En kvinna och några barn skriker.
– Du skriver mycket om mig. - Ja, kanske...
- MILF. - Ja. Det var bara ett skämt.
- Det betyder... – Jag vet, men jag har inga barn.
Spelade det någon roll att jag nämnde Anja?
Han visste inte att vi letade efter henne.
Det var mitt fel att hon dog.
Vi borde inte ha pratat om henne. Det var oprofessionellt.
– Jag visste inte att det var han. - Jag vet. Han är smart och farlig.
Kommer han att döda Mette och barnen?
Ge mig ett rakt svar.
Troligen, om han inte redan har gjort det.
- Inget än. Vad gör vi? - Vänta.
- Han är tjugo minuter sen. - Han kommer inte. Avbryt det.
- Avbryt! Han kommer inte. - Avbryt operationen.
- Packa ihop, vi ses hemma. - Ja?
Martin? Centralen fick ett samtal om rop på hjälp.
– En kvinna och några barn. - Morten, du kör.
- Varför gör han det här? – Hans familj dog i en olycka.
Han upplever att det har begåtts fel. Han tar hämnd.
Allt prat om att öppna folks ögon...
-...var det bara snack? - Ja.
Vad var min fars fel?
- Du måste fråga honom. - Men du vet?
Svek han honom? Han svikit mig och min mamma.
Och min halvsyster och hennes mamma. Och Mette. Det är bara så han är.
Vänta här.
Mette? Mette!
Vad händer, Martin?
Lillian! Lyssna på mig.
Lillian kommer, gå med henne. Det finns en granat.
Jag ska bo hos mamma. Få ut barnen.
- Jag stannar hos mamma. - Kom igen.
- Hjälp mig. - Jag är med dig nu.
Jag håller här. Jag ska hjälpa dig.
Kom, älskling. Du har gjort det riktigt bra. Låt oss göra det här tillsammans.
- Vi är redo, Martin. - Ja.
Till vänster röjs ruinerna.
Kom igen.
Kom igen. Jag är med dig.
När du räknar till tre släpper du taget.
OK? På tre. Räck upp handen.
På tre öppnar du din hand och släppa taget. Redo?
Ett, två, tre.
OK. Ja. Tack. Hejdå.
John hittade ingenting på chattlinjen.
- Vem är John? – IT-chefen på min enhet.
Är inte det typiskt? Precis när saker och ting blir bättre...
Frida fick mig... eller killen jag trodde var Frida...
Han fick mig att träffa min far i ett nytt ljus.
Han förde mig närmare sig.
Han gav goda råd, men det var bara någon psykopat.
- Lyssnar du? - Parken...
- Har du hört något? – Mikaela var förlorad för honom redan.
Han ville inte se henne igen.
- Så han förlorade en son. - WHO?
Du och Martin skulle komma närmare varandra, så att det skulle drabba honom hårdare.
Vad pratar du om?
Han är inte ute efter de andra. Han är efter dig!
– Det är Saga Norén. Läser du mig? - Vad är det som händer?
– Det är Saga Norén. Läser du mig? - Varför svarar de inte?
Det är Saga. Läser du mig?
Vad gör du?
Han är här.
- Har du inte din pistol? - Nej. Hyss, kom igen.
Vänta här.
Inga!
Vänd dig om. Lägg händerna bakom ryggen.