Онзи ден се прибрах у дома, и познайте какво видях.
Тя пое практиката в свои ръце.
Не трябваше да я карам да прави нещо.
Тя имаше най-прекрасното рецитал вчера.
Щеше да си толкова горд.
Тя е просто чудо на място.
Не можех да повярвам колко тя се беше подобрила
само през последните няколко месеца.
Покажете на татко какво сте направили за него.
Сега му кажи... кажи му какво е.
-Ти и аз танцуваме. - Това е вярно.
Значи това си ти и това е Никол.
Ето го, за да го запазите.
Тя прекара цялата събота в работа по него.
Трябваше да е абсолютно перфектно.
Вижте, тя дори се е подписала с името си точно там.
Толкова сме щастливи да те видим, Боб.
Толкова сме щастливи да те видим. Нали, скъпа?
Да, така е. Ние сме.
Кажи на татко.
Кажи на татко какво казахме.
- Наистина ни липсваше, татко. - Толкова много ни липсваше.
Толкова сме щастливи да те видим.
- Здравей, скъпа, аз съм.
Не се обаждам твърде късно, нали?
О, добре.
Е, току що се върнах от вечеря с Боб,
и говорихме 2 часа и половина направо за "Чикаго",
и не можах да го накарам да каже дума за нещо друго.
И точно това Попитах го, Фред.
И той каза,
няма съмнение за това,
той е 100% отдаден
да направя това шоу следващия сезон.
Да, ще го направя.
Аз, ти също...
Хм, да. Ще се видим на Бродуей.
Добре, чао-чао.
Синхронизирано и коригирано от -robtor- www.addic7ed.com
Хайде, хайде, хайде, хайде.
- Не, сцената вляво. - Този ще е близо.
- Какво правиш? - Хайде, скъпа.
- Ти си на 2 инча, завършете силно.
- Да тръгваме! - Какво правиш?
- Кой избра тези проклети неща?
Хайде! - Какво ти казах?
Това е. - Болен е или нещо такова.
- Хайде! - Хайде, приятел.
- Мисля, че моята е болна. - Хайде.
Хайде. Това е.
- Не! - Какво правиш?
- Не!
- Дами и господа... - Подяволите.
- Имаме победител, а? - Промъкнал си звънене.
Взехте професионалист - Да да да.
- Измамниците никога не просперират. - Благодаря ти.
- Ето, Нийл. - Надявам се това да помогне.
Знам, че си в къщата за бедни.
Имате само две пиеси тичане на Бродуей.
- Срам да вземеш предимство на колега художник.
- Бъди внимателен.
- Сега отивам да ги сготвя всичките.
- Уау! - Намерих своята сродна душа.
- Къде по дяволите си намери я?
- Тя е мъртъв звънец за Борис Карлов.
- казват Майк и Марго
тя е най-добрият готвач на Лонг Айлънд.
Какво ще направиш?
Тя е прекрасна жена!
- Господа, барът е отворен. - Някой да е жаден?
- Не бих казал не към друга бира.
- Добре. - Аз ще взема един.
- Страхотен.
- Мисля, че ще отида за плуване.
- Добре, ще предупредя медиите. - Стартирайте пресите.
О, това не звучи добре.
- Добре е. - Проверих времето.
Няма да вали до утре вечер.
добре е
- О, побързай, побързай, побързай, бързо бързо!
Съжалявам, не мога да вляза! - Ауу, Боби.
- О, не. - Каква е паролата?
Какво е това?
Спри да се смееш. - Отворете!
- Какво? - Не те чувам.
- О, Боб. - Каква е паролата?
Пуснете ни вътре!
Добре.
О Боже мой. Цялата ще ме намокриш.
- О, аз ли?
- Татко, стигнахме докрай надолу към голямата скала.
- Знам, видях.
- Не мисля, че някога съм бягал толкова бързо в живота ми.
- Никога не съм бягал с някаква скорост.
- Да, дори не ходя на клип.
Изглеждаш студен.
- Добре съм.
- Туршия, без халяви Тази вечер.
Ти си дежурен. И какво ще правим?
- Един в трапезарията... - Един в...
- Хол...
- И ние се грижим за това смесете ги.
- Светлини...
Филтриран...
- Ментоли. - Знам как да го направя, татко.
- Захващай се за работа.
- Ще отида да проверя ордьоврите.
- Добре, ще помогна.
- Мръдни, Боб. - Ход.
- ...Президент на Съединените щати.
- Какво имаш там? - Ето едно вкусно предястие.
- Какво правиш?
- Просто искам да е хубаво. - Ще бъде страхотно.
Виж това. Това е красиво.
- Глупаво е, но Искам да е перфектно.
И... не искам тя да ме мрази.
- Тя ще те обича. - Кой не би те обичал?
Тя дори няма да бъде мислейки за теб или мен.
Тази вечер всичко е за Нийл.
Гуен ще бъде в най-добрата си форма поведение тази вечер, повярвай ми.
Никой не прави шоу като нея.
- Това е депресиращ образ.
- Ами това е само една игра. - Трябва да вярваш.
нали
- Кога е Дъстин? стигам до тук?
- Той чу, че идваш, затова реши да си остане вкъщи.
- Това просто наранява чувствата ми.
За какво говориш?
- Хофман прави Боби следваща снимка.
- Това е огромно, Боби.
- Да, ще видим. - Не знам.
- Защо винаги си толкова негативно?
- Не искам да бъда известен като единственият човек
които не можаха да получат изпълнение от Дъстин Хофман.
- Ще послушаш ли този човек?
Той не е заснел нито инч филм, вече е провал.
- Какъв е филмът?
- Виждате тази пиеса "Лени" миналата година?
- О да. - Клиф Горман, той беше страхотен.
- да - Ха!
- не одобрява Пади цялото нещо.
- Какво имаш против Лени Брус?
- Беше мръсен, той беше развратен.
- От кога си Емили Пост?
- Не е добре за евреите. - О, Исусе, ти си луд.
- Ще ме наречеш луд, когато погром идва по Пето авеню.
- О, Боже. - Ще ме наречеш луд.
- Има още много закуски обратно там
ако някой иска нещо.
- Благодаря, Ани.
- Знаеш ли къде снимаш ли още?
- Да, половината в Маями, наполовина в Ню Йорк.
- Имат ли етапи в Маями?
- Е, трябва да го направиш на място.
Знам тези клубове, в които Лени играеше.
Не можете да изградите това на звукова сцена.
Ти трябва... трябва да имаш истинското нещо.
- Мислех, че каза ти правиш
цялото нещо в Ню Йорк.
- Да, не, реших миналата седмица.
Как ще стрелям
Hell's Kitchen за Саут Бийч, знаете ли?
- Връщам се към новините. - Не докосвай този циферблат.
- Седни задника си. - Глоба.
- Исусе. - Гледай те като ястреб.
- Ще го взема.
Хей. - О, уау.
- Влез. - Влез.
- Еха. - Направихме го.
- Със сигурност го направихте.
- Знаеш ли, беше синьо небе когато напуснахме къщата.
- Как са пътищата? - О, добре...
- Не са лоши. - Да?
- Е, вашите указания бяха ужасни.
Бяхме напълно обърнати.
- Ти трябва да си известният Рон.
Слушал съм всичко за теб от Никол.
- Е, срещали сте се и преди, Боб.
- Имаме ли? - О
- Ти дойде в апартамента онзи път, помниш ли?
- Хм...
- Ти пропълзя в леглото с нас.
О, така е.
Да аз...
Всичко ми се връща. да
Е, оттогава изчистих поведението си.
Гуен може да е споменала това Изкарах една седмица
в забавната ферма.
Знаех, че е време да си тръгвам когато изнасях представления
с другите пациенти.
О, уау, вижте това.
Мислех, че наемате вила.
- Да, това не е ли вила?
Този кучи син брокер.
Знаех, че не трябваше да му вярвам.
- О, Господи милостиви.
Навън е мусон, нали?
- Е, Ан, здравей. - здравей
- Чудесно е да те видя. - Толкова се радвам, че си тук.
Ан, това е Рон. Рон, Ан.
- здравей - Здравей, здравей.
- Ан, радвам се да се запознаем.
- Да, гледах шоуто ви преди няколко седмици.
Бяхте сензационен.
- Уау, това е много мило от ваша страна да кажа.
- Сега е твоето шоу, уау.
Посоката е купчина лайна, но Ани е страхотна.
- Не, не, исках да кажа колко много ми хареса, Боб.
Исках да ти кажа.
- О, това е само идеята на Боби да бъдеш смешен.
- Ето я идва. - О, виж кой е.
О, добре, вижте горната част.
- Ново е. - Ще ми направиш ли прическа, Ани?
- О, ти...
- Какво направих?
- Ами не знаех дали ти искаше да й направиш прическа.
- О! - О, не.
О Моля те.
Някой друг може да се погрижи тези плетеници, а?
- Добре. - Хайде.
- Добре. - Ммм
- Ще си взема едно питие.
- Как е Нийл?
- Това е първата му нощ навън от момичетата.
Те ще останат при брат му.
Но той е добър, да.
- Ами аз просто... мисля така това е най-доброто нещо за него.
- да - Там ли са?
- Хм нали. - Те играят.
- Това е голяма глава. - Голяма бейзболна глава.
- Какво е това?
- Е, здравейте.
Какво, вече ни свърши неща за разговор?
Гледаме телевизия.
- Накрая, идват свестни хора.
- Здравей скъпа. - Здравей скъпа.
- О, Боже, толкова е хубаво да те видя.
- Ти също. - Ти също.
Толкова се радвам, че си тук.
- Как са момичетата? - О, ела тук.
- Те са добре.
- Съжалявам, ще бъде така цял уикенд.
Свиквай. - Моля те, ще го приема.
- А, ето ни. - Аз ще го взема.
- И така, какво мога да направя, за да помогна?
- Не можеш, домашни правила.
Всичко е погрижено.
- Е, прекрасна гледка.
- Не е ли?
И така, какво мислите?
- Какво? - За какво?
- Ани.
- Е, тя е прекрасна.
- да
- Срещнах я на партито на Стю преди два месеца.
Тогава я харесвах. Сега я харесвам.
Не знам какво искаш от мен.
- Никол се разбира с нея страхотен.
- Е, разбира се, че го прави. - На една възраст са.
Как се забавлява Рон в прогимназията?
- О, той е отличен.
- Изглеждаш добре.
- Да, добре, знаеш. - Имам слънчев загар.
- Не. - Не това имам предвид.
- Да, добре, чувствам се добре.
Знаеш ли, спя много,
до две опаковки на ден.
- Две... добре, боже мой, ти си обикновен здравеняк.
- Ще тичам преди да се усетите.
- Звучи сякаш си готов да се върна на работа.
- Така мисля. - да
да - Това е чудесно.
Е, когато се върнем в града,
Искам да седнем заедно Боби и Джоуи.
И можем просто да започнем да говорим за графика.
Може би Джон и Фреди също, но...
- О да. - да
ъъ...
- И така, Джо казва, че е бил опитвайки се да те достигна.
- Дължа му едно обаждане.
- Добре...
имаме театър.
Значи затова се е обаждал.
Той сам искаше да ви съобщи новината,
но това е театър на 46-та улица.
- Все още нямаме представление.
- О, не, знам. - Знам.
Но ако не отидете на театър сега,
ние сме заседнали с утайката.
Това е театър на 46-та улица, Боби.
- да - Това е мястото, където направихме "Янки",
„Ново момиче в града“ и „Червенокосата“.
- Една година не е съвсем достатъчна.
- О, мисля, че е достатъчно от време.
- Много съжелявам. - Чаша бяло за Нийл.
- да - Както и да е, Джон и Фреди са готови
за да започнете с него, когато сте.
- Звучи чудесно, но точно сега, нали знаеш,
Имам още много работа да се направи по сценария "Lenny".
- О, ти още работиш на "Лени"?
- Мм-хмм.
- Не... просто не си го направил спомена, че от векове,
така че предположих, че е пропаднал.
- Все още не.
Все още не.
- Направихме "Чайката" в колежа.
- Ммм - Треплев?
- Тригорин. - Ах
Един от любимите ми герои. - да
- Благодаря ти миличка. - Разбира се.
- Ти ли направи това първо извън града
и да го върна обратно или започвам сега?
- да - Не, започнахме в Бостън.
- здравей
- Тук сме.
- Ах
- Град Quogue е създадена през 1659 г.
Никол го потърси в своята Световна книга.
- Е, това са шест години по-млад от мен.
Това беше шега. Всъщност не съм на 300 години.
Не не.
Не. Да, знам.
Добре ли си?
- да
- О, не. - Нещо глупаво ли е направил?
- Не не не НЕ. - Всичко е наред.
- Добре.
- да
Предполагам, че сте виждали много Момичетата на Боб през годините.
да
- Виждал съм много момичета.
Не съм виждал много "ти",
но... той те харесва.
- Той ги харесва всичките. - Не, това е различно.
Вярвай ми.
- Отказах му за най-дълго време, нали знаеш.
- Така той ми казва. - да
- Какво те накара промени мнението си?
- ъъ...
Той ми се обади една вечер преди няколко месеца
след представлението.
Така го прави с всички танцьори.
Знаеш ли, случайното телефонно обаждане
и малките разговори.
- Мм-хмм. - Бавно стигаме до същината.
— Ела да пийнеш с мен.
Хм...
Само че някак си никога не е стигнал до там.
- Шокиран съм.
- Знам. - Бях зашеметен.
- И тогава на следващата вечер, Искам да кажа, същото нещо.
Минаха часове и часове по телефона и...
и тогава той щеше да каже лека нощ и да затвори.
И след около седмица от това, искам да кажа,
всичко, за което можех да мисля, беше
колко силно исках да ме покани
за едно питие вече.
Това беше юни.
Веднага след болницата.
- Да, добре, знаете ли, Мисля, че времето му там,
наистина помогна да поставим нещата в перспектива за него.
Не сте съгласни?
- Добре...
Лекарите искаха той да остане
поне месец и...
той се отписа след шест дни.
- Ами той ми каза изпратиха го у дома,
чисто здраве.
- Той каза ли ти какво му казаха?
- да
Престанете с хапчетата, намалете алкохола.
- Казаха, че трябва вземете една година отпуск от работа.
- Година?
- Иначе ще свърши точно там или по-лошо.
И, знаете ли, той ми каза това
добре е да правиш "Лени",
защото това е само малък филм,
и той щеше да застреля всичко на сцените в Ню Йорк.
И... сега изведнъж той казва, че е така
на място в Маями.
Пади, той вече спря приемане на литий.
Не е говорил с никакви лекари за това, той просто спря.
- Има само двама души в света, който...
той слуша.
А другият...
Не мога да говоря с нея за това.
- Ани, какво искаш аз да направя?
- Кажи му да си вземе почивка.
- Хей, чуй ме.
Този човек ще го направи точно какво иска да направи
независимо дали го искаме или не.
Познавам го отдавна, и трябва да ми се довериш за това.
Добре?
Не се притеснявай толкова Той има девет живота.
Той винаги го измисля по един или друг начин.
- ще се видим
- Съжалявам.
- Това е страхотно място.
- О да. - Получавам го само за още една седмица.
- Ще ти хареса.
Когато бях дете,
Прекарах няколко лета в Монтоук.
Чичо ми имаше място, но нищо подобно.
- Израснал си в Ню Йорк?
- Кънектикът.
- А, там ли се получава дясното ти кроше?
Бях най-малкият от трима братя,
така че разбрах доста рано
По-добре да се науча как да се защитавам.
- Бях най-малкият от четиримата.
- Е, разбираш ли.
- Гуен казва, че си актьор.
- Да, това е идеята.
Току що свърших лятна наличност в събота.
- Това е забавно.
- да - да
- Не е Бродуей, но...
- Не не, Мисля, че изгражда характер.
- Да, да.
И хей, има ли шанс да се получи до Бъркшир
за няколко месеца ще го взема.
- Разбира се, да. - да
- Ню Йорк е труден.
- да
Да, не знам дали е толкова трудно.
Просто... обичам чист въздух от време на време.
Ти знаеш? Това съм аз.
- И какво следва сега свършихте ли летните запаси?
- Всъщност тръгвам до Лос Анджелис.
Да, резервирах място за гост на "Адам-12."
- Харесва ли ви там?
- Да, да. - да
- Къде другаде ще карам ски сутрин,
плуване следобед?
- Гуен го мрази.
- А... да.
Да, тя ми казваше всеки път тя е някъде там,
тя е заседнала на звукова сцена.
- да - Сигурно и аз бих го мразил.
- да
Хей, това brewski за мен ли е?
- Чичо Пади.
- Знаеш ли, така трябва да е петата туршия
имаш, откакто съм тук.
Ще се разболеете.
- Тя е добре. - Затова я наричаме Туршия.
- Нерви от стомана.
Искам да кажа, че щях да съм развалина на премиерата.
Джоан би поръчала пържола рибай.
- С допълнителни пържени картофи. - Може ли да си налея?
- Хей, не много пяна.
- Тя ме гледа и тя би казала,
„За какво толкова се тревожиш?
Вече ви дадох моя преглед."
- Знам.
- Бог.
Знаеш ли, когато я срещнах,
Бях просто един глупав писател на комедии
поставянето на тези ужасни седмични ревюта с брат ми
в курорт в Поконос.
Лагер Тамимент.
А Джоуни беше съветник за децата.
- Добре, разбира се.
- И се запознахме в игра на софтбол.
Казвал ли съм ти някога това? - О, не.
- Да, тя беше питчърът на другия отбор.
И не можах да получа удар от нея, за да спася живота си,
защото не можех да спра да я гледам.
Но...
да
Доведохме Нанси и Елън там горе миналата година
да им разкажа наоколо.
Беше хубаво пътуване.
- Знам, че беше.
И тя се чувстваше по същия начин. - да
- Вечерята е почти готова. - Мога ли да напълня някой?
- Не. - Благодаря ти.
Ан, Боб представи ли те? на Дъстин още?
- Не, не, още не.
Нямам търпение да го срещна.
Обичам "Абсолвентът".
- приятелите на Боб с Дъстин Хофман сега?
- О, той го прави следващата му снимка с него.
Филмът на Лени Брус.
- О, това е фантастично.
- Ще пия още малко вино, Ан.
- Не още много, хора. - Просто чакам пържолите.
Дъстин Хофман прави вашия филм.
- Да, от миналата седмица.
- Знаеш ли, мисля, че на Хофман следващият ни Брандо.
- Ама не е ли малко рано за кастинг,
защото ти каза, че си все още работи по сценария?
- Снимаме през ноември.
- Ами "Чикаго"?
- Е, може да се наложи натиснете това малко.
- Чакай малко, правиш ли "Чикаго" сега?
- Ами говорили сме си относно правенето на "Чикаго"
за последното десетилетие,
но сега най-накрая имаме правата.
Още една година не е краят на света.
- Но ще загубим театъра.
- Винаги има друг. - Е, това е нашият театър.
- Трябва да уважавам Графикът на Дъстин.
- Какво ще кажете за графика ми?
Какво... това е Дъстин Хофман.
- Вечерята е сервирана.
- Този готвач ме ужасява.
- Никол, ядем!
- Само минутка.
- Худини. - Худини.
Худини.
- Боже мой. - Смучете наздраве.
- Просто искам да харесам, дръпни цент...
- Да, това е моят цент. - Не ми го отнемай.
- И можете просто да му се насладите, просто има вкусен вкус,
без да се чувствам виновен за това.
Добре за теб. - Имаме някои препратки от 70-те.
- Опитвам.
- Хей, слушай, има още омар.
Има още пържола. - Моля те.
- Просто ви уведомявам там е.
- Господи, моля те.
- Какво ти казах? - Най-добрият готвач в Лонг Айлънд.
- Тя е гений!
- Тя прави шоколадово суфле.
- Някой да има нещо против ако свърша това?
- Не, продължавай.
Има цяла каса в мазето.
Никой не кара, може и да го завърши.
- Нийл, ако мога.
Хм...
Джоан Саймън не беше лекомислена жена.
ъъ...
и тя не страдаше от глупаци,
и винаги ти е казвала истината, нали?
Дори когато не искаш да го чуеш.
Господи, тя беше брилянтна...
И красив.
И тя имаше уста върху себе си това би накарало един моряк да се изчерви.
тази жена...
- На Джоан. - На Джоан.
- Нашият приятел.
- Тя би харесала това,
дори само да мине няколко кръга с тези двамата.
- да! - Любимият ми критик,
тя мразеше всичко. - Всичко!
- Чудя се какво би направила помислете за "Лени".
- Е, тя обичаше да се смее добре.
- Кой пише музикалните номера?
ъъъъ
- Не е мюзикъл. - Мога да правя други неща.
- Но никога не си имал.
- Е, няма нищо лошо почивка от мюзикъли.
Винаги може да се върне.
- Точно.
- Смятате ли, че критиците
ще се вълнувам да видя нещо такова от него?
Аз... Аз просто... Чудя се.
Ще разберем.
- Е, със сигурност няма да бъде производител на пари.
Искам да кажа, това е художествен филм за наркоман.
Не мога да си представя хората който се включи в
"Лиза със З" ще бъде крещят за това.
- Точно.
- Видях Лени Брус веднъж. - Какво си помисли?
- Честно казано...
за мен не беше смешно.
Не знам. На мен.
- Виж, не мисля той също е забавен.
Не се интересувам от тази част.
- Човекът беше комик, Боб. - От какво се интересуваш?
- Клубовете, светът, потта на флопа,
жените, тъжните чували в публиката.
- Е, направихте този филм вече.
Казваше се "Кабаре".
- Това е различно.
Това е за човек който каза на света истината.
- Каква истина? - Каква истина?
- Той разобличи лицемерието и гниенето на човечеството.
- Не, каза палави думи.
- Какво не е наред с палави думи?
- Нека говори човека. - Не.
- Виж, всичко, което казвам, Боб е,
Виждал съм това и преди, знаеш ли?
Печелиш Оскар...
бързаш към следващия си филм...
защото те е страх ти ще, знаеш ли,
загуби инерцията си, и тогава има обратен ефект върху вас.
Не казвам да не правиш "Лени".
Казвам, че може би трябва отделете малко време
да мислиш какво искаш да правиш.
Дайте си почивка.
- Все още ще те искат.
- Разбира се, че ще продължат искам те.
Току-що спечелихте Тройната корона.
- Виж това, Мисля, че това е точно така.
Ти се втурваш в това нещо. - да
- Имам един от най-големите филмови звезди в света
хапвам малко, за да го направя сега.
- И не можете да загубите Хофман.
- Но това причина ли е да направя нещо,
заради един актьор?
- Не може да бъде.
- Ами засега е единствената причина, която съм чувал.
Какво е бързането да се каже тази конкретна история
в този конкретен момент?
Какво, защото актьорът е на разположение?
- Говори за времето в което живеем.
Става въпрос за свободата... свобода на словото.
Става дума за индивида срещу системата.
- Ъ-ъ, звучи старомоден за мен.
Това е самотният човек, който се бори със света.
Това е Атикус Финч. - Мм-хмм.
- Това са много истории.
- Е, ето я историята на "Чикаго".
Става дума за това какво се случва кога
вече никой дори не си прави труда да се бие.
Когато на хората дори не им пука относно истината.
Когато всичко, което ги интересува, е какво продава.
Когато всичко... политиката, новините,
живот и смърт... всичко е просто...
забавление.
Това е почти толкова старомодно като днешната първа страница.
Кандър и Еб пишат партитурата.
Боб Фос и Гуен Вердън отново заедно на Бродуей
за първи път след "Sweet Charity".
Сега ми кажи, че не е така звучи като хит!
- Звучи ми като хит, приятелю.
- Уау, това е трудна продажба.
- Мамо.
Уау, о, Боже мой.
- Аз ще се погрижа за това.
Ела тук.
- Зофия?
- Кога ти стана коремчето започнеш да боли?
- Не знам.
- Е, преди вечеря ли беше или беше след вечеря?
- Ядох твърде много кисели краставички, Аз мисля.
- О, скъпа.
- И аз пуших.
- Ти какво?
- Току що имах един.
- Никол Провидънс Фос, ти знаеш по-добре от това.
- Ти пушиш.
- Е, аз съм възрастен.
- Мразя това глупаво парти.
Няма нищо за правене, и аз съм единственото дете.
- Е, следващия път може просто останете вкъщи с детегледачката.
- Защо не Нанси и Елън трябва да идвам?
- Ами защото загубиха тяхната майка.
Отиди да си измиеш зъбите и тогава ще те прибера.
- Усещах миризмата шоколадовото суфле
от целия път горе.
- Как е Никол?
- О, тя спи дълбоко.
- Горкичката. - Знам.
Тя просто не е използвана за ядене на такива богати храни.
- Сигурен съм.
- Така...
какво ще правим за тази ситуация с "Лени"?
Знам, че си съгласен с мен.
Не би трябвало да го прави.
- Е, ти знаеш по-добре отколкото всеки
колко упорит може да бъде.
Което точно е причината да получим
на същата страница за това.
Виждали сте го само в успех,
и вижте къде го доведе това.
Искам да кажа, можете само да си представите как изглежда провалът.
трябва да ти кажа
Чувам го да говори за "Лени",
и съм уплашен до смърт.
- Е, не е задължително ще бъде провал.
- Не, но защо да рискуваш?
В този момент от живота му, този момент от кариерата му,
и след всичко той просто е минал през...
- Е, затова си мисля
той наистина би могъл да използва малко почивка.
- Боб Фос не приема почивка.
Никога през живота си не е взимал почивка.
Той дори не знаеше откъде да започне.
- Дори само за година.
- Е, какво ще прави за година?
Захващате ли се с макраме?
- Той трябва да си почине, Гуен.
Стресът е просто...
- Най-доброто нещо за Боб Фос да се прави е работа.
Вярвай ми.
- Ами брат ми ме взе веднага след като навърших 21,
този хотел в далечната западна част.
- Имате ли хубаво място?
- О, Боже, беше като Риц.
Красив. Да, миришеше на боклук.
- И след това, знаете ли,
срещнахме момичето във фоайето там.
И тя ме заведе горе и ъъ...
И тогава ние, знаете ли, ъъ...
- Хм нали.
- Не не не НЕ. - Направихме каквото направихме.
- Подробности. - Глупости. Хайде.
- Рони иска подробности. - Не, не, добре съм.
Той не е добре.
- Е, ще ти кажа единственото нещо, което помня,
беше толкова отдавна.
След това лежим там, и тя пуши цигара,
и се чувствам като Казанова.
Може би ще отидем отново.
Ти знаеш. Вероятно тя ще иска.
Знаеш ли, този път безплатно.
И тя поглежда часовника си и казва
тя има двадесет минути, за да стигне до горната част на града.
И сърцето ми се свива.
И изведнъж осъзнавам и й казвам:
„Имаш ли друга среща?
Сега?"
И тя ме поглежда и казва:
— Познавате ли лекари с един пациент?
Ръка на Бога. Кълна се в Бога.
Точни думи от устата й.
- Ами ти, Рони? - Как го изгуби?
- О, ъъъ.
Да, имах постоянен приятелка в колежа.
Така че уикендът за завръщане у дома след големия футболен мач,
и тя ме помоли да остана, така че...
така и направих.
Това е истината.
- Знаеш ли, така викам искряща история, Рон.
Просто... това е много горещо. - да
- Знаеш ли, трябва да изпратиш че до "Пентхаус".
Да, предполагам, че не е така много интересна история.
- Сега историята на Боби, от друга страна...
- Това е за вековете. - Хайде сега, Боб.
- О, хайде, Боби. - Хайде, кажи му.
- Какво казваш?
- Знаеш ли, скучно е. - Освети ни.
- Не. - Хайде, хайде, хайде.
- Добре... - Трябва да чуете това.
- Ъмм...
когато бях дете, на 13,
Играех бурлеска къщи в Чикаго.
Аз и моят приятел Чарли, имахме танц.
И няколко стриптийз момичета...
от един от клубовете, те, ъъ...
харесаха ме.
И една вечер просто седях там.
Гледах си работата.
Когато започнаха...
Разговаря с мен.
Едно нещо доведе до друго и...
Готово.
- Всички едновременно, искаш да кажеш?
Редуваха се.
Научи ме на всичко, което знам.
Знаеш какво имам предвид?
Винаги намирам тази история благотворно напомняне
колко шибано несправедлив е светът.
Какво направи, за да заслужиш това?
- Някои хора имат целият късмет.
- Господа, още възлияния?
- Добре съм. - Не благодаря.
- Да? сигурен ли си - Брендито е хубаво.
- Добре. - Бяха добри.
- Притеснен съм суфлето никога не идва.
- О, ще попитам. - Зофия?
- Добре ли си? - да
Къде е ракията? Има ли още ракия или скоч?
- Така... - Не съм сигурен.
- С Ани сме били говорим и двамата сме съгласни...
Трябва да натиснете "Lenny." Случва се твърде рано.
- Просто не те искам обратно в болницата.
Това е всичко.
- И ако беше да направя "Чикаго"...
- И се връщаме към "Чикаго". - Е да.
Имаме възможност да направи нещо много специално.
- Казах ти, Гуен, след година може би.
Може би.
- Добре, но ние нямаме годишно.
- Още по-добре, изобщо няма да го правим.
- О, добре, не бъди дете. - Дете ли съм?
- Да, имаме писатели, имаме театър.
- Не искам да го правя.
Искаш ли да знаеш истината? Не искам да го правя след година.
Не искам да го правя след две години.
Не искам да го правя на 100.
Приключих с тези банални, глупави музикални комедии.
Приключих, става ли?
- Е, така ми се иска току-що ми го казахте.
- Това ти го казвам.
- Е, иска ми се да имаш...
ми каза, че преди да изкарам десет години
опитвайки се да получи правата.
- Това беше твое решение.
Вижте, не искам да споря за това точно сега, Гуен.
- Виж това е проблемът с Боб.
Толкова е сладък и е толкова очарователен.
И той ти казва всичко което искаш да чуеш,
но после осъзнаваш че той е просто лъжец.
Той ще каже каквото трябва да получи, което иска.
- Добре, стига толкова.
Това е напълно достатъчно, Гуен.
- О, ще разбереш за себе си достатъчно скоро.
Виждате ли, Боб има много различна идея
какво е връзка...
отколкото повечето хора.
- Добре, спри.
- Честно казано, това е доста просто.
Боб може да чука когото и да е той иска, когато пожелае,
както и да иска...
- Свърши ли?
- И не иска да чуе вашите оплаквания
или твоите притеснения или хленченето ти,
защото го прави за своето изкуство.
Защото е слаб,
защото той просто не може да си помогне,
защото иска да бъде свободен.
Това е най-добрият от всички.
И в замяна, какво получаваш в замяна?
Ох ох! Знам!
Нищо.
- Знаех си, че си прецакал всичко и всичко.
- Знаеш, че е различно с теб.
Ти знаеш.
- Това ли каза на Хайди?
А Ребека?
Уенди? - Това е...
Нещо ми се случи в болницата...
и...
Видях къде отивам,
и накъде бях тръгнал, и аз...
аз, ъъ...
Не искам да се връщам там.
И ти знаеш...
Искам да съм с теб, само с теб.
- Боб.
Иска ми се да можех да ти повярвам.
- Доста е добре. - да
- Уроци от шестгодишна възраст.
Какво да играя?
- „Ако моите приятели можеха Виж ме сега."
Хайде, Гуен. Хайде, удари го.
- А? - Хайде, само за мен.
- Не, нямам сили за този точно сега.
- Какво ще кажете за "Къде отивам"?
- Ммм - Това беше любимото на Джоуни.
- Какво казваш? - Хайде, Гуен.
- Не го познаваш. - Каква е мелодията?
Нещо такова.
Хм нали.
- Хм нали.
♪ И какво ще намеря ♪
♪ Какво има в тази чанта което наричам ума си ♪
♪ Какво правя сама на рафта ♪
♪ Не е ли жалко ♪
♪ Никой не е виновен освен себе си ♪
♪ Накъде е ясно ♪
♪ Когато си изгубил пътя ♪
♪ Година след година ♪
♪ Продължавам ли да се влюбвам ♪
♪ Само за удара ♪
♪ Залитане през ♪
♪ Тънкото и дебелото му ♪
♪ Мразя всеки стар ♪
♪ И уморен трик от това ♪
♪ Знай какво съм ♪
♪ Добре съм и ми писна от това ♪
♪ Къде отивам ♪
♪ Защо ме интересува ♪
♪ Бягайте до Бронкс или Вашингтон Скуеър ♪
♪ Без значение къде бягам ♪
♪ Срещам себе си там ♪
♪ Гледаш вътре в мен ♪
♪ Какво виждам ♪
♪ Гняв, надежда и съмнение ♪
♪ Какво съм аз ♪
♪ Къде отивам ♪
♪ Ти ми кажи ♪
Как изобщо ще я преодолее?
Ами ти? Как си?
- Аз? - Да, ти.
- Страхотен.
- Говорих с Ан.
Тя ми каза какво каза лекарят.
- Дали тя? - да
Как не искат да работиш цяла година?
- О, грешат.
- Грешат литият също?
- Да, всъщност. - Не ми трябва.
- О, значи просто го дадоха на теб без причина.
- Това е отрова, това лайно. - Не можах да направя нищо по въпроса.
не можех да мисля, не можеше да работи, не можеше да се чука.
Какъв живот е това?
Тези лекари не знаят колкото си мислят, че го правят.
Трябва да направя този филм, Пади.
Всички смятат, че "Кабаре" е еднократно.
Мислят, че всичко, което мога да направя, е да мигам.
- Кой го мисли?
- Всички. - СЗО?
- Трябва да покажа Имам какво да кажа.
Знаеш ли, мога да направя филм без всички трикове.
Без танци, без пеене...
- Знам, знам, Знам, знам.
- Ти знаеш?
Нищо от тези глупости.
Това ще е лесно. Добре?
Има малък екипаж. Сценарият е в страхотна форма.
- Винаги нещо отива настрани, Боб.
- И аз ще се справя с това.
Няма да тичам напред-назад между тях
три различни проекта.
- Стресът си е стрес, Боб.
- Истината е, че вероятно не трябваше да влизам
болницата на първо място.
Това беше загуба на време.
Знаех, че е време за плащане когато започнах да правя...
- Нови пиеси с пациентите.
Скъпа, ти вече изпробва тези неща върху мен.
Два пъти.
- Това е добра част.
- Слънце сутрин.
Слънце сутрин.
- Тук ли спиш?
- Това изненада ли е за вас?
- Не искам да се бием, Боб.
Загрижен съм за теб.
- Това вярно ли е?
да
- Можеш да заблудиш всички останали, Боб, но не можеш да ме заблудиш.
Виждам какво правиш.
Изисканата къща и алкохолът от горния рафт
и вечерята с омар.
Харчите пари, които нямате.
- Имам много.
- Цялото това нещо е голямо шоу за мен.
А за Пади...
за това бедно малко момиче, Ан.
Опитва се да ни накара да мислим това всичко е наред,
опитвайки се да ни накара да забравим това преди три месеца
бил си в психиатрична болница.
Не можеш да нанижеш две думи заедно.
- Това е преувеличение.
- Единствената причина за това ти се измъкна от там
защото ти ме помоли да викат лекари и да лъжат.
- Какво? - Не не не НЕ.
- Казах им го ти беше творчески гений,
и всичко това беше част от вашия процес.
Казах им, че правиш проучване...
И че си бил драматично, когато казахте
ти искаше да скочиш от прозорец.
- Ти просто искаше да ме махна на болницата
за да мога да режисирам вашия мюзикъл.
- Колко още ще успеете ли да продължите този акт?
Честит, Боб, здрав Боб, верен Боб...
през първия ден за заснемането на вашия филм?
- Вярваш в каквото искаш.
- Как ще харчите годишно
разказване на романтична история за наркоман
кой полудява и после се самоубива?
аз не разбирам
Току-що ви върнахме. Защо искаш да направиш това?
- Ще се оправя. - Ще се оправя.
- Ми добре.
Е, ще направя "Чикаго"...
С или без теб.
- Защото няма да чака още една година?
- И понеже казвате една година и тогава са две...
- Каква е разликата? - Каква е голямата работа?
- Не съм сигурен, че ти няма да умре след две години.
- Не си сигурен, че ще бъдеш може да го изтанцува след две години.
- Не, точно така. - Не съм.
Но вече мога да го танцувам.
Авторските права от "Чикаго"
ще се грижи за Никол до края на живота си.
Нямаше да се притеснявам.
- Никол... Никол ще се оправи.
- Няма да я оставя с нищо.
Аз просто...
Просто... няма да го направя.
- Тя ще се оправи.
- Тя беше на 41.
- Гуен. - Горката Джоан.
- Гуен, Гуен... - Съжалявам.
Просто... не мога да спра да мисля за тези две момичета.
Какво ще правят без майка им?
- Ела тук. - Слушам.
- Съжалявам. - Съжалявам.
добре е добре е
- Те ще бъдат... - ще се оправят.
- Добре съм. - Добре съм.
- Ела тук, чуй ме. - Слушам.
Просто ще се обадя на Хал.
Не мислиш ли, че ще бъде перфектен да режисира "Чикаго"?
Джон и Фреди вече го споменаха.
И напоследък е в гореща серия.
- Няма да се обаждаш на Хал.
- Боб... - Няма да му се обаждаш.
Добре?
- Никол стана. - Тя питаше за теб.
- Как се чувства?
- Гладна е, вярваш или не.
Ти и Пади сте говорили вчера?
Притесняваш ли се за мен?
Разбирам.
Не е нужно да си.
Просто искам да си щастлив, разбираш ли?
Искам да те направя щастлива, Ани.
- Сутрин. - Сутрин.
- Кръглата е ябълка.
Свежо е.
- Благодаря ти.
Не съм много гладен.
- Дължа ти извинение.
За снощи, съжалявам.
Не трябваше да казвам това, което казах.
- Не не не.
аз, хм...
Наистина оценявам твоята честност.
- Боб каза ли ти за Хана?
Немско момиче?
- Не.
- Добре...
тя беше последното момиче за което Боб беше сериозен,
и се срещнаха на снимачната площадка на "Кабаре".
Тя се върна в Ню Йорк с него,
и живееха в хотел Хайд Парк
за няколко седмици.
И когато телефонът звънна,
не й беше позволено да отговори
в случай, че беше Никол.
Така...
хората идват и си отиват в живота на Боб,
и той им позволява,
но не и с Никол.
Той се опитва да я защити,
така знам, че го е грижа за теб.
Той ти се доверява с нея.
- Няма да издържи, Боб и аз.
Не мога да гледам рамото ми през цялото време.
- Мм-хмм.
Е, каквото и да прави,
просто трябва да помниш, не е лично.
Това е всичко, което е лично.
- Не се оправдавам неговото поведение.
- Да ти си.
- Научаваш се да живееш с това.
- Ти не го направи.
Ти си тръгна.
- Но ние сме много все още приятели.
Боб се губи в работата си.
Той се поглъща напълно.
И ако няма кой да го спре,
ако няма кой да тегли го връща, когато отиде твърде далеч,
тогава някой от тези дни ще го убие.
Значи това е моята работа?
За да го опазим жив?
- Заслужава си.
- Защо?
- Защото ще ти даде което ми даде.
- Имаш предвид Никол?
- Да, но...
Не само Никол.
Лола.
Благотворителност.
Рокси.
- Трябва да има нещо се прецака там.
- А, добре, как спахте?
- О, като бебе. - Бебетата не хъркат така.
И така, какво има в новините?
- Нищо хубаво.
- Някой да иска тази кръстословица?
- Нокаутирай се.
- Хей, Пади, къде си с този сценарий на телевизионните новини?
- Все още очертавам. - О да?
Може да имам някои сцени от "Чикаго"
за да вземете a погледнете след няколко седмици.
- О
- Да, трябва да пишем това нещо бързо.
- Значи е "Чикаго" над "Лени" все пак, а?
- Кое е първо?
- Нито едно.
Ще ги направя по едно и също време.
- Това няма ли да те убие?
- Не знам. - Ще видим.
Ми добре.
_