МСТИСЛАВ ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Це вперше
Я бачив "Z", російський знак війни.
Лікарня оточена.
Десятки лікарів, сотні пацієнтів і ми.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Не маю жодних ілюзій щодо
що з нами буде якщо нас спіймають.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 24 лютого 2022 р.
Місто виглядає нормально.
Хтось колись сказав мені: «Війни не починайте з вибухів.
Вони починаються з тиші».
Коли ми це зрозуміли вторгнення було неминучим,
наша команда вирішила поїхати до Маріуполя.
Ми були впевнені, що так і буде одна з головних цілей.
Але ми ніколи не могли уявити масштаб
і що вся країна буде під ударом.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Через годину після нашого прибуття,
вдарили перші бомби на околиці міста.
Військова база із зенітними системами.
Росіяни розчищають шлях для бойових літаків.
Величезний порт, промислове місто,
міст до Криму.
Ми були тут вісім років тому коли Росія намагалася його захопити.
І, без сумніву, вони спробують знову.
Їдемо на Лівий берег,
частина міста найближче до Росії.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Це перша особа
Я розмовляю з сьогодні.
Не знаю якщо я повинен продовжувати знімати
або спробуйте її заспокоїти.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Я був неправий.
Через годину снаряди таки потрапляють це околиці.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Немає директив
евакуювати місто,
але деякі люди все одно їдуть.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Я розумію їхню злість.
Їх країна піддається нападу.
Це теж наша країна,
і ми повинні розповісти його історію.
Справжніх майже немає бомбосховища в місті,
тому люди ховаються в підвалах своїх багатоквартирних будинків.
Раптом світло гасне.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Надсилаємо відео та фото
нашій редакції.
Війна почалася.
Україна зараз є нацією у стані війни.
190 тис. російських військ та їх довіреними особами
з півночі України, східні та південні кордони.
Росія рухається швидко.
Після того, як Путін перестав говорити,
на знак, ракети і почалися авіаудари.
Сирени повітряної тривоги звучав і вимикався.
Харків на сх і Маріуполь на півдні
обидва потрапили під сильний вогонь.
У повітрі справжня злість.
Ненависть до Володимира Путіна є... є відчутним.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 26 лютого.
Це система екстреного мовлення.
Починають росіяни оточити місто,
взяття міст і блокування дороги на околицях.
Чверть мешканців залишили.
Але більшість вирішила залишитися.
Це Фітнес-центр Terrasport.
Тепер це один із найбільші імпровізовані укриття
в місті.
Люди клеять скотч на дзеркала таким чином створюється менше фрагментів
коли падають бомби.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ця жінка,
це та, про яку я сказав залишитися вдома в перший день.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Прошу пробачення.
Я радий, що з нею все гаразд.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Як І подивіться на всіх цих дітей,
Я думаю про своїх дочок.
Вони також повинні піти їхній дім через цю війну.
Новини надходять з по всій Україні,
а я не можу подолати відчуття
що щось жахливе станеться з цим містом.
Випущені ракети у цивільних місцях,
на думку українців,
хоч росіяни кажуть
вони не націлювання на цивільне населення.
Їх найгірше кошмар збувається,
тисяч громадян намагаються втекти з країни.
І тих, хто залишився заповнили бомбосховища
на тлі побоювань ракетних атак вночі.
Це подобається українським солдатам
поставили міцну оборону Маріуполя
оскільки, як великий порт, це економічно важливо,
і як велике місто всього в 30 милях від Росії,
це стратегічно.
Для обох сторін у цій війні, це неабиякий приз.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 27 лютого.
Навколо патрулюють солдати Лікарня швидкої допомоги номер два,
пару кілометрів від лінії фронту
на краю міста.
Поки що росіяни – ні вдалося пробитися.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Вперше в Маріуполі
Я чую звук винищувача.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Солдати напружені
і не хочу, щоб мене знімали.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Нас перебивають
сиреною швидкої допомоги.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Євангеліна, чотири роки.
Офіційні особи США попереджають
що російські війська повертаються до їхньої старої та жорстокої тактики
про облогу міст
націлюючись на цивільне населення і інфраструктура здалеку.
...ця караюча артилерія
і авіаудари.
Важкі втрати, як без розбору обстріл дощ
на багатоквартирних будинках,
університет у вогні.
«Покажи це Путіну", - сказав лікар
кореспонденту AP.
Лікар хотів Володимир Путін бачити, цитувати,
"очі цієї дитини і лікарі, що плачуть».
Хто бажає залишити Маріуполь
мабуть треба вирушати в дорогу до завтра,
після чого останній маршрут аут очікується закриття.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 2 березня.
Російські удари є спричиняє проблеми з Інтернетом
і електрику.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Все міжнародні журналісти
ми зустрілися в маріуполі поїхали.
Але ми вирішуємо продовжувати медиків на кілька днів.
Їдемо на Лівий берег,
де найжорстокіші бої стається.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ця жінка стояла
на її балконі коли в будинок влучив снаряд
на протилежному боці вулиці.
Але снаряди не просто вдарили по Лівобережжю.
У ці дні трапляються напади по всьому місту.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Хлопець грав у футбол
зі своїми друзями коли почався обстріл.
Його ноги були повністю здуло.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ілля, 16 років.
Лінія фронту зближується.
Ми відправили всі фото і відео.
Примітка для редакторів: графічний вміст.
Це боляче.
На це боляче дивитися.
Але це має бути боляче дивитися.
У портовому місті Маріуполь,
місцеві чиновники кажуть про сотні зараз є побоювання жертв.
Загублений у горі батько
над тілом його 16-річний син Ілля.
Зникла електрика.
Інтернету немає.
Росіяни йдуть.
Маріуполь чекає на свою долю.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 3 березня.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Дійшов обстріл
околиці навколо лікарні.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Пацієнти зворушені
подалі від вікон,
і день за днем,
умови в лікарні погіршується.
Це один із хлопців кого вдарили
під час гри у футбол.
Лікарі посміхаються йому,
але я чую шепіт, що його може знадобитися ампутація ноги.
Антибіотиків майже немає залишилося, щоб зупинити сепсис.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Інтернет і телефони
перестали працювати,
і я відправляю короткі повідомлення до нашої редакції
через супутниковий телефон.
Морг повний, тому лікарі зберігати тіла в підсобних приміщеннях.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Ми залишаємося і спати в лікарні.
Поки що, здається, так найбезпечніше місце.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: З нашого спостережного пункту
на сьомому поверсі лікарні,
Я бачу битву на лінії фронту триває.
Росіяни ще намагаються прорватися до міста.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Кирил, 18 міс.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Цілу ніч сидимо
на сьомому поверсі лікарні,
сподіваючись знайти зв'язок,
щоб знайти шлях щоб отримати ці зображення.
Нічого не працює.
Я думаю про всю цю країну пройшло
за останні вісім років,
все, що я знімав.
Революція Гідності.
Анексія Криму.
Вторгнення Росії на Донбас.
MH17.
Облога Донецького аеропорту.
Війна, яка здається нескінченною.
Тисячі загинули.
Продовжуємо знімати.
І все залишається по-старому.
Ще гірше.
Пропаганда все перевертає догори ногами.
Я думаю про своїх дочок.
Вони народилися в світ у стані війни.
Хотів би я побачити їх зараз.
Але все, що я маю супутниковий телефон
здійснювати короткі дзвінки до редакції.
Ми говоримо їм, «Маріуполь в облозі.
«Росіяни є вбивства мирних жителів.
«Ми тримаємося.
Скажи нашим родинам ми їх любимо».
Евакуація з два обложених міста в Україні
затримуються на тлі повідомлень про те
Росія порушує тимчасове припинення вогню.
Місто оточене російські війська,
і немає виходу,
навіть за будь-яку гуманітарну допомогу.
Ситуація така у Маріуполі справді жахливо.
Кур'єр, який планувався евакуювати звідти людей,
і ми чули що цього не сталося,
які мають російські сили продовжував обстріл міста.
Так сказав міський голова.
Гм, ми маємо немає інформації в реальному часі
того, що відбувається в місті.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Це єдиний радіосигнал
зараз можна зловити в Маріуполі.
Протягом наступних тижнів, Росія буде бомбити будівлі,
відключити електроенергію, вода, припаси,
і, нарешті, найважливіше, мобільний телефон,
радіо, телевежі.
Ми повинні отримати з лікарні
спробувати знайти зв'язок,
щоб побачити, що відбувається до міста.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 4 березня.
Торговий центр біля лікарні було зруйновано.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Коли ми шукаємо зв’язок,
ми йдемо по сусідству до сусідства.
Будинки, які ми бачили кілька днів тому знищуються.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Йдемо за димом.
Горять вражені снарядами будинки.
Гуманітарний коридор було відкрито 5 березня.
Машини втекли з міста,
тільки бути заблокованим російськими військами.
Потім дорогу перекрили.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Червоний Хрест, поліція,
Українські військові намагаються допомогти і заспокоїти людей.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Чим більше людей усвідомлюють
що вони в пастці,
тим більше вони стають у відчаї.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Місто змінився так сильно, так швидко.
Коли ми були в лікарні,
один із лікарів сказав мені,
«Війна як рентген.
Усе людське нутро стати видимим».
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: «Хороші люди стають кращими.
Погані люди ще гірші».
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Але я думав,
«Це не тільки бомби, нестача їжі, води.
«Це ізоляція, неспроможність зв'язатися з родичами,
щоб дізнатися, що відбувається в інших містах».
Люди заряджають мобільні телефони від генератора
просто використовувати їх як ліхтарики.
Відрізати.
Ми відчуваємо те саме.
Ми все ще не можемо відправити наші зображення.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: В ту ніч,
коли ми спостерігаємо за артилерійською стрільбою,
наші телефони раптово підібрати з'єднання.
Я розділив кадри на десятисекундні кліпи,
встановити три телефони на підвіконня і відправити.
Бомби продовжували сипати
на південноукраїнське місто Маріуполь,
який був повністю оточений російськими військами.
Росіяни кажуть
вони не є націлювання на цивільне населення.
Це 18-місячний Кирил.
Хлопчика намагаються врятувати медики.
Вони не можуть.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 9 березня.
Як хвороба, війна захоплює місто.
Ми повернулися до Лікарня швидкої допомоги номер два.
Нечисленні міські робітники які ще чергують
збирати тіла для поховання.
Я впізнаю цей аркуш.
Це Ілля, той хлопчик, який був вбили, граючи у футбол.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Десь серед цих чорних сумок
брешуть інші діти ми знімали.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Під’їжджає інша вантажівка.
Тіла з вулиць.
Мій мозок буде відчайдушно хочу все це забути.
Але камера не дозволить цьому статися.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ударна хвиля.
Відчуття вух і шкіри зміна тиску.
Ми ховаємося в під'їзді будівлі
і чекати нового удару,
молитися, щоб воно не вдарило нас.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Йдемо до верху будівлі
і побачити дим всього в декількох кварталах.
Це лікарня.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Я намагаюся з'ясувати
скільки загиблих і поранених Існує.
Але в цьому хаосі, ніхто не може відповісти.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Прізвище поліцейського
з нами говорить Володимир.
Він хоче зробити заяву.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: А потім ще раз запитує.
Російські війська здійснюють...
...воєнні злочини.
Наша сім'я, наші жінки,
нашим дітям потрібна допомога.
Нашому народу потрібна допомога від міжнародного суспільства.
Будь ласка, допоможіть Маріуполю.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Володимир нам показав
єдине місце в місті
де ми могли б зловити сигнал і надішліть зображення.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Біля пограбованого продуктового магазину
на проспекті Будівельників.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Авіаудари є
відбувається постійно.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Володимир сказав кадри
з пологового будинку
змінить курс війни.
Але ми бачили так багато мертвих людей.
Мертві діти.
Як більше смерті щось змінити?
Авіаудари по південне місто Маріуполь
знищили дитячу та пологовий будинок.
На цей раз, наслідки бомбардування,
тут, у місті пологовий будинок,
було знято щоб світ побачив.
Жах і розруха.
Це однозначно найгірше і найбільш кричущий напад
ми бачили у цій війні досі.
Асоційоване Також повідомляє преса
що робітники міста довелося створювати
братська могила для поховання померлих.
І українська Президента Володимира Зеленського
називаючи цю атаку військовий злочин.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: 10 березня.
Місто досі бомбардують.
А тепер я теж чую важкі кулемети.
Тобто росіяни увійшли в місто.
Володимир, офіцер ми познайомилися вчора, є з нами.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Останнє діюча пожежна частина
в місті зруйновано в ще один авіаудар.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Не знаю, чи він вижив.
Намагаємося не затримуватися надовго в одному місці.
Найбільший університет у місті також було зруйновано.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Щодня нові рани.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Їдемо назад, щоб зловити сигнал
на місці на проспекті Будівельників.
Це все ще єдине місце де можна отримати Інтернет.
Вже минула комендантська година, тож Володимир супроводжує нас.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Перевіряємо новини
і поговорити з редакторами.
ЧЕРНОВ [на екрані]: Вибачте, що?
Зачекай. Зачекай.
Воно повертається. Зачекай.
Тримай, тримай, тримайся.
Цей піздець літає навколо.
Зачекай. Я чую його.
Я-я не думаю сьогодні був момент
коли не було-не було літак у повітрі.
І, е-е...
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Я даю їм останні.
Але є тривожні для нас оновлення.
Гаразд.
РЕПОРТЕР [голос за кадром]: Ці жіночі історії є уособленням
розгортання трагедії в Україні.
А втім, навіть свої страждання був допитаний,
з російськими чиновниками стверджуючи в Twitter
і в програмах новин що вони повинні бути акторами.
Це материнство лікарня вже була
захоплений батальйоном «Азов». та інші радикали.
Всім вагітним жінкам, всі медсестри,
весь обслуговуючий персонал був вже вигнали звідти.
Це інформаційний тероризм.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Ми сподівалися що вагітна жінка
на ношах вцілів.
Тож ми пішли її шукати
та інші жертви на Лікарня швидкої допомоги номер два.
Солдати охороняють Вхід.
— каже Володимир зараз це червона зона.
Увійшли росіяни околиці.
Тож він іде з нами.
Поверх за поверхом шукаємо для вагітних.
Пологового відділення немає, тому ми пробуємо хірургічне відділення.
Хірурги перевантажені і мало знеболюючих.
Цей шматок шрапнелі було взято у пацієнта.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Нарешті, ми знаходимо одного з лікарів
який лікував жінку на ношах.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Її звали Ірина.
Вони сказали, що вона кричала, "Вбий мене,"
коли її привезли.
Вона знала, що її дитина мертва.
Інші вижилі тут.
Один з них щойно народила.
Береться інший в операційну.
Вона втратила частину стопи в бомбардуванні
і лікарі хвилюються про дитину.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ми повинні піти.
Але коридори наповнені людьми
які втратили домівку, рідних.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Йдемо до виходу, але вже пізно.
Солдати кажуть снайпер щойно вистрілив і поранив медсестру
перед лікарнею.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Двоє військових досі залишаються в пастці.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Чуємо тихий гул.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Тож біжимо на сьомий поверх,
до нашого спостережного пункту.
Це ризиковано.
Вони можуть відкрити вогонь верхні поверхи лікарні.
Але звідси ми бачимо більше.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Вони підходять ближче.
Якщо не прибуде підкріплення,
солдати внизу не зможе їх зупинити.
Вони візьмуть верх лікарня.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Що нам робити?
Треба відправити всі ці кадри.
Уцілілі с бомбардування пологового будинку.
Стрільба по танках на житлових масивах.
Тут немає зв'язку.
І ми не можемо дістатися до своєї машини.
І якщо нас спіймають, Володимир каже,
«Росіяни змусять вас сказати все, що ви опублікували
була брехнею».
Ніч безсонна.
Гарячкові думки про минуле, теперішнє та майбутнє
гонка в моєму розумі.
Я хочу, щоб все це припинилося, але я не маю над цим влади.
Моя пам'ять продовжує нести мене додому і назад на війну.
Якщо колись мої доньки запитають мене,
"Що ти зробив щоб зупинити це божевілля,
цей садистський вірус руйнування?"
...я хочу вміти щоб дати їм відповідь.
Це військовий спецназ.
Всю ніч, ми сховалися в лікарні,
і Володимир вживав остання батарея його радіо
щоб зв'язатися з ними.
Сьогодні вранці вони увірвалися
відділення хірургії щоб врятувати нас.
Вони сказали, що ми були вже в тилу ворога.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ми все ще носимо скраби
лікарі дали нам,
на випадок в'їзду росіян лікарні тієї ночі.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Ми біжимо,
відмова від лікарів які прихистили нас,
вагітна жінка які були обстріляні,
люди, які живуть в коридорах лікарні
тому що вони мають більше нікуди.
Росіяни взяли на себе лікарню
через кілька годин після того, як ми втекли.
Вони взяли Лівий берег,
крім «Азовсталі». металургійний завод.
І вони зближуються по центру міста.
Українські сили дають відсіч, але їх чисельно переважають.
Місто повільно вмирає як людина.
У той день, коли ми втекли з лікарні,
військово-оперативна група розчулили нас і Володимира
до області все ще під контролем України.
І цілими днями ми намагалися знайти спосіб вибратися з міста
з усіма кадрами.
13 березня.
Обстріл с житлових районів продовжується.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Без жодної інформації,
люди не знають кого звинувачувати.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Володимир продовжує наполягати
нам потрібно знайти спосіб піти.
Але у нас більше немає свого фургона.
Це залишилося позаду у лікарні.
І будь-хто, хто нас везе наші камери та жорсткі диски
через милі окупованої території
ризикнув би.
15 березня, наша редакція надсилає нам повідомлення:
«Вчора деякі люди змогли виїхати
«з конвоєм Червоного Хреста,
і є ще один виїжджаю сьогодні».
Переходимо до останнього функціонування лікарні в місті.
Колона Червоного Хреста виїхала.
ЧЕРНОВ [голос за кадром]: Я хотів би зробити більше.
Залишайся довше.
Але нам потрібно піти.
Один із лікарів нам розповідає піти за ним у підвал.
ЧЕРНОВ (голос за кадром): Треба наздоганяти обоз.
Володимир каже, що можна спробувати відвезти нас своєю машиною.
Я кажу йому, що це небезпечно.
Але він хоче допомогти нам дістатися і наші матеріали.
І він ще сподівається якби світ бачив усе
що сталося в Маріуполі,
це б дало принаймні якийсь сенс цього жаху.
Автомобіль Володимира було пошкоджено обстрілами
але дивним чином все ще працює.
Ми з його родиною.
Ми долаємо це 100 кілометрів
окупованої території і 15 російських блокпостів,
камери та жорсткі диски заховані під сидіннями.
До світанку ми нарешті наздоганяємо з колоною Червоного Хреста.
Вчора я сказав одному з офіцери, які нас витягли
з лікарні, «Дякуємо, що врятували нас».
Він сказав: «Дякую, що розповіли історія цього міста».
І все ж, коли ми від'їжджаємо,
Я продовжую думати про всі люди
чиї трагедії залишиться невідомим.
Я побачу своїх дочок.
І я можу тільки сподіватися щоб ці люди вижили
і буде зі своїми родинами теж.
Загальна кількість біженців
які поки що втекли з України зараз наближається до трьох мільйонів.
І росіяни продовжувати душити
і морити голодом Маріуполь.
Отримав трохи нове відео цього ранку
2000 автомобілів що, за словами чиновників, вдалося
вийти з Маріуполя через гуманітарний коридор
від якого Росія не відмовлялася.
Нищівні зображення зараз
виходячи з Маріуполя, де мер каже кількість загиблих
може досягати 20 000 з початку війни.
Залишаючи людей без ліній живлення
для їжі чи води, без підключення до Інтернету
до зовнішнього світу.
Це була трагедія.
Ця жінка та її ненароджена дитина пізніше помер.
І ми знаємо про звірства, які були
що відбувається в Маріуполі через журналістів
від Associated Press.
Єдина міжнар залишаються репортери
після російського бомбардування став свідком
до того, що стали незабутні образи війни.
Журналісти AP на місці
показав світу братська могила в Маріуполі.
Я говорю про вузькі окопи в Маріуполі
з тілами немовлят в них.
АП... Журналісти АП були там.
Я бачив стільки підробок.
Хто переможе - інформація війна, той, хто виграє війну.
Ви справді, справді вірите це? -
Ви справді вірите що ти кажеш?