- Nimic? - Nu, doamnă.
Oxigenul i s-a terminat acum două minute.
John a spus că e aici, așa că e aici.
John: Oh, Henry.
- O să cazi, Henry. - Oh Doamne.
Vă rog.
- Unde e Mia? - -Nu știu.
Unde este ea?
Ian: Nimic.
John: Unde este? Unde este ea?
Henry: Camera de zi!
Pentru numele lui Dumnezeu, există o panou din spatele plăcii de gips-carton.
Vă rog!
Ioan?
Camera de zi, este un panou în gips carton.
Sufragerie. Sufragerie!
- Haide! - Rose: Camera de zi!
Ian: Ajută-mă cu asta.
Te rog, o să cad, o să cad.
John: Și dacă mă minți?
Dacă minți, pentru că ai mai făcut asta, nu-i așa?
Ai mințit. Și a mințit și a mințit!
Henry: Nu mint, jur. Ea este acolo. Ahhh.
-Vă rog. — ahhh!
- John, ea e aici. - E în viață?
Nu pot spune încă.
Haide. Oh, haide, te rog.
Vă rog!
Rose: Fata buna. Fata buna.
- O avem. - O, slavă Domnului.
Henry: Ridică-mă, te rog!
- Slavă domnului. - Te rog te rog.
H e n ry: Te rog!
Bravo, ești bine acum.
- Henry, spune-mi despre ceilalți. - Henry: Te rog!
- Câte mai erau? - Nici unul.
John: Henry, poți să-mi spui cati mai erau?
Câți au fost?
Pentru că era Adrian, și era micuța Gabriella,
și bineînțeles că era Emma!
Emma. Am scos-o pe Emma cu propriile mele mâini!
Dar era prea tarziu.
Te rog te rog.
Vă rog.
Te rog te rog.
Vă rog! Vă rog!
♪ Dragostea este ca un păcat, iubirea mea
♪ pentru cei care simt cel mai mult
♪ uită-te la ea cu ochii ei ca o flacără
♪ te va iubi ca pe o muscă
♪ nu te va mai iubi niciodată ♪
Acest lucru se poate dovedi a fi prima dată când chiar te-am bătut.
Trebuie să plec.
Femeie: Urgență, care serviciu?
Alice: Poliția, te rog. Vă rog.
Continuă, apelant. Ai ajuns la poliție.
E mama mea.
Grăbește-te, e mama mea.
- Ce sa întâmplat cu mama ta? - Oh Doamne.
Oh Doamne.
Oh! Cred că mama și tata sunt morți.
Mămică.
Oh Doamne. Oh Doamne.
Te rog te rog. Vă rog.
Ascultă-mă acum. Rămâi pe linie, dar asigură-te.
Şeful.
Deci, Reed avea dreptate.
Aici cheltuiești concediul tău de grădinărit, nu-i așa?
Privind într-o gaură mare.
Avem verdictul Madsen.
Având în vedere circumstanțele excepționale,
ancheta au constatat fără motive pentru acțiune disciplinară.
Ceea ce înseamnă că te-ai întors.
Daca o vrei.
O vreau.
Rose: Regula numărul unu, nu înțelege în această situație din nou.
Ceea ce înseamnă că observi protocol de management al cazului.
Orice strategii pro-active sunt să fie aprobat de mine.
Nu semnez, nu se întâmplă.
- Acesta este discursul? - Acesta este discursul.
- Este un discurs bun. - Mulțumesc. Este unul pe care l-am pregătit mai devreme.
- Tu și Zoe, ați vorbit? - John: Nu. Nu pentru o vreme.
- Și? - A fost o separare de probă. am incercat,
- - nu mi-a plăcut. - Ea simte la fel?
Rose, am făcut tot ce mi-a cerut.
M-am adunat.
Deci acum vom vedea.
Rose: Ei bine, asta e diferența intre ea si mine.
Ea vorbește despre luare te-ai întors, chiar o fac.
Dcijohn Luther, dsjustin Ripley.
- Buna dimineata domnule. - John: Mă bucur să te cunosc.
Deci... bine ai revenit și orice altceva.
- Da, da? - În regulă.
Deci, trebuie să avem conversația?
Ce chat?
Mi-a fost rău, m-am făcut bine, m-am întors etc.
Atunci, nu. Nu avem nevoie de chat.
Bun.
Am făcut lobby să fiu staționat cu tine.
Am depus cererea acum nouă luni.
A urmărit-o de trei ori pe săptămână în scris.
- Deci, ce avem? - Invazie acasă.
Crimă. Victimele sunt Douglas și Laura Morgan.
Cine a chemat-o?
Fiica, Alice Morgan. Era plecată când s-a întâmplat.
Face?
Cumpărând pâine și lapte.
Ea locuiește acolo?
Nu, este cercetător pentru vreo catedra de fizica.
- Locuiește într-un apartament lângă campus. - De ce adunarea de familie?
- Ziua de naștere a lui Douglas Morgan. - Bine, hai să mergem.
domnule.
Primii care au răspuns au aceasta în jos ca punct de intrare.
Fiica a lăsat-o descuiată când a ieşit.
Deci trebuie să căutăm orice indicație că trăgatorul urmărea casa.
Posibile puncte de vedere, orice ascunzători.
Bună linie de vedere.
Poate doriți să păstrați mâinile în buzunare.
Reduce tentația de a atinge orice.
Somnifere.
Dormitoare separate. Ce îți spune asta?
Soțul a sforăit?
Altceva?
E greu de spus. Uneori separate paturile fac o căsnicie fericită.
Este un gând foarte generos.
Este bine.
Nu a auzit-o venind.
Este un poet publicat. Presă mică.
Deci, niciun semn de spargere. Nicio încercare de a scena și nicio agresiune sexuală.
- Ucigaș cu contract, poate? - Ei bine, este funcțional.
Adică, trăgătorul si-a facut temele.
El știe amenajarea locului.
El elimină orice amenințare fizică, câinele.
Douglas, ce fel de armă era?
Un fel de pistol de calibru mic.
- Un fel? Fără armă? - Încă mai caută.
Casa, teren, canalizare. Nimic pana acum.
Da, vezi, cineva atât de eficient,
te-ai astepta la el să arunce arma la fața locului.
Am pierdut ceva? Ți se pare corect?
- Nimic nu mi se pare corect. - Pentru că nu e corect, nu-i așa?
Nu este corect.
John: Ne vedem la etaj, da?
Justin: Da, sigur.
Zoe Luther.
-Hei gagica. Sunt eu. Dohn, hl
- ghici ce? - Ce?
domnule.
Comisia de anchetă a coborât de partea mea.
O, John! Oh, o veste foarte bună, grozav.
Adică, știam că vor, evident, dar...
- Da, și m-am întors la muncă. - Deja?
Ei bine, le-a fost dor de mine.
Ce sa întâmplat, iubito?
Nu e nimic în neregulă, doar sunt în drum spre o întâlnire, asta-i tot.
Uite, putem vorbi puțin mai târziu?
De asta sunam, într-adevăr.
Deci știi, pentru că cred că noi...
Ei bine, trebuie să avem acea discuție.
Ah. În seara asta... am o cină.
Dupa cina. Hm, voi veni.
Bine, în seara asta.
Uite, îmi pare rău, Chiar trebuie să plec.
- Ce?
M-am adunat. În regulă?
M-am întors și mă simt grozav, sunt bine.
Ştii.
Știu.
Bărbatul: Bine ai revenit.
Pentru dumneavoastră.
Mulțumesc...
Ce spune?
„Nu trebuie să fii supărat să lucrez aici, dar ajută.”
Ian: Mă bucur să te văd.
Ei bine, mulțumesc.
Ian: Deci te-au primit înapoi cu unul ciudat?
Da, m-au primit înapoi cu unul ciudat.
- Tu? - Crimă de onoare.
- Aaa. - Hmm.
Deci, ce mai faci?
Splendid.
Excelent, atunci. Bun.
- Domnișoară Luther, eu sunt Mark nord. - Îmi amintesc, da.
I-ai spus?
Zoe, trebuie să știe.
Toate astea furișându-se, e o nebunie.
Ești despărțit de luni de zile.
El este singurul asta pare sa nu stie.
Știu, știu, știu.
Nu aveam de gând să spun el cand era...
Știi, din ce în ce mai bine.
Acum ma trezesc, ma simt rau.
Am acest nod permanent în stomacul meu.
O să-l omoare.
Nu poți continua să minți. Este crud.
- Domnișoara Morgan? - Alice, te rog.
Alice. Bună, sunt John Luther.
Ofițer superior investigator. Pot sa?
Trebuie să fii foarte obosit.
Da. Eu sunt.
Nu cred că am fost vreodată atât de obosit.
E șoc.
Acesta este modul în care corpul nostru reacționează, este unul dintre acele lucruri ciudate.
Alice, știu că asta a fost groaznic, zi groaznică pentru tine.
Lucrurile arată sumbru, și trebuie să te simți foarte singur.
Dar crede-mă când spun
vom face tot ce putem pentru a afla cine a făcut asta.
Mulțumesc.
Deci, aceste lucruri o să te întreb, Trebuie sa intreb.
Îmi pare rău. Lasă-mă să pornesc asta.
Ai idee cine ar face-o vrei rău părinților tăi?
Chiar dacă este doar un sentiment,
un sentiment de neliniște în legătură cu cineva.
Ceva pe care l-ai auzit spunând pe mama sau pe tatăl tău.
Ceva care nu stătea bine.
Nu e nimic, mama mea a fost foarte amabil, foarte...
O femeie foarte amabila si...
- Pot să-ți aduc un pahar cu apă? - Nu imi pare rau.
- O ceasca de ceai? - Voi fi bine, doar că...
E în regulă, e în regulă.
Și tatăl tău?
Era un om foarte admirabil, era...
Chestia este, Alice,
aceasta a fost o crimă foarte singulară.
Nici urmă de jaf.
Și nu aparent, și îmi pare rău,
motivația sexuală.
Acum, am fost ofițer de poliție de foarte mult timp,
și unul dintre lucrurile pe care le-am găsit este că astfel de crime nu sunt întâmplătoare.
Și niciodată fără motiv. Deci, oricât de dureros este,
O să-ți rog să sapi adânc și gândește-te cu adevărat
despre orice problemă de bani s-ar putea ca părinții tăi să fi experimentat,
orice dificultăți maritale.
N-am făcut altceva decât să mă gândesc, tot ce facem este să gândești. Nu e nimic.
Nu e absolut nimic.
- Trandafir: Guv. - Deci, s-a întors?
Trandafir: Din spațiul cosmic.
Știi că bărbatul este nitroglicerină?
Cu respect, domnule, un cuprinzător anchetă conform edictului dumneavoastră
l-a curățat de orice faptă greșită.
Nu în ultimul rând pentru că singurul alt martor este în comă,
măsurând trei pe scara Glasgow.
Și Mia Dalton e la școală azi, și nu în pământ.
Rose, dacă pariezi prea mult pe Luther, apoi stai sau cazi cu el.
Și cu tine merge această unitate, și credibilitatea mea ca arhitect.
Nu ai muncit prea mult prea mult timp?
să-ți asume un risc atât de mare pe un asemenea wild card?
- Nu îl consider un risc. - Atunci ce este el?
O investitie.
Și dacă Henry Madsen se trezește,
isi da socoteala despre ce s-a întâmplat în noaptea aceea?
Ne va trage Luther pe toți în jos?
Să sperăm că nu.
Deci încă o dată deci sunt absolut clar.
Nu ai văzut nimic sau pe cineva neobișnuit?
Îmi pare rău.
Aș vrea să vă pot spune că am avut.
Am acest sentiment,
acest sentiment ciudat la care mă uit a ajuns la capătul greșit al telescopului.
Așa cum s-a întâmplat cu ani în urmă.
Asta se poate întâmpla cu stres.
Diferite părți ale creierului preiau controlul.
Ne amintim lucrurile în moduri diferite.
Îmi pare atât de rău. A fost o zi lungă.
Într-adevăr, e în regulă.
Este foarte obositor să mergi rotund și rotund așa.
Trebuie să fii epuizat.
Pot să-ți aduc o cafea?
Ceaiul ar fi frumos.
A facut-o.
A facut-o. Uita-te la asta.
H m m? Ceas.
Îmi pare atât de rău. A fost o zi lungă.
Acolo, ea nu a căscat.
Ea nu a căscat. Căsatul este contagios.
Cineva într-o cameră căscă, și tu căscă. Vezi, chiar și vorbind despre asta.
Are legătură cu părți ale creierului care se ocupă de empatie.
Ea nu a căscat. A facut-o.
Și s-a întors.
Nimic din punctul ei afectează la vinovăția supraviețuitorului.
"De ce ei? De ce nu eu?" Este destul de atipic.
Deci afectul ei este oprit. Ar putea fi medicamente, șoc. Tot ceea ce.
Ar putea fi. Doar că nu este.
Acest gen de scenariu, un infractor de obicei încearcă să pună în scenă scena,
face să pară o crimă, sinucidere, o spargere a mers prost.
- Dar... - Nu a făcut nimic din toate astea.
- Exact. - Rose: Exact cum?
Pentru că e mândră de asta! Adică, de ce să dai altcuiva creditul?
- Să se alibi? - Nu-i pasă de alibiuri.
E o narcisistă malignă.
Este vorba despre prestigiu, putere, autoafirmare.
Cronologia nu funcționează.
Cu trei minute înainte a sunat la 999 era la magazine.
- Nu este suficient timp. - Nu e destul nimic.
Absența este punctul.
Este un mod de a spune ea la noi, "uita-te la mine!"
Deci unde este pistolul? Trebuie să fie undeva.
- Totul e undeva. - John: Nu stiu.
Spune asta din nou. Asta a fost special.
Nu știu unde este pistolul.
Rose: Nu, nu arată genul.
Da bine, asta e treaba cu oamenii,
ei găsesc întotdeauna modalități de a te surprinde.
Ceai.
Scaunul tău este în regulă?
Confortabil?
E în regulă, mulțumesc.
Doar cateodata, ne place să scurtăm unul dintre picioare
deci suspectul nu poate fi niciodată confortabil.
Nu vă relaxați niciodată, întotdeauna dezechilibrat.
E prea cald?
Într-adevăr. Este bine.
John: [Văd că ai înțeles doctoratul tau la 78 de ani.
Astrofizică, nu-i așa?
Alice: Materia întunecată distribuție în galaxiile disc.
Materie întunecată. Asta e chestia asta alcătuiește universul.
Dar nu interacționează cu lucrurile pe care le știm
și în modul în care ne așteptăm.
Nu, dar prezența lui poate fi dedus din
efecte gravitaționale asupra materiei vizibile.
Știm că este acolo.
Ambele: Pur și simplu nu putem vedea.
Ar putea mulți polițiști
pentru a-mi câștiga încrederea având această conversație?
Nu știu, îmi place doar să citesc cărți.
Bate să le arzi.
Nu, dar tu ești acela practic e un geniu.
- Doar practic? - Deci ai mers la Oxford la ce?
- Treisprezece. - Uau, e tânăr.
Acești copii minunați, nu sunt una sau alta,
sunt un fel de ciudați, într-adevăr.
Dar mă aștept că părinții tăi au fost mândri.
Foarte.
Au fost articole din ziare.
Poze cu mama, tata și mine, zâmbind în bibliotecă.
Când aveam nouă ani, Am demonstrat tangenta minus 1x.
Mi-au cumpărat o rochie.
M-a dat la știri.
Mă întreb cum a fost asta?
Știi la 13 ani, ce erau colegii de clasă? 20, 22?
Fără prieteni de vârsta ta.
- Fără iubiți. - Destul de prezumţie.
De fapt, m-am maturizat foarte devreme din punct de vedere sexual.
Alice, ești cunoscută? cu briciul lui Ockham?
„Toate lucrurile fiind egale, cel mai simplu soluția este cea mai bună soluție.”
Asta e corect.
Și ce îmi spune acel principiu este singura altă persoană
cunoscut că a fost azi dimineață acasă la părinții tăi...
Tu ai fost.
Eu... nu văd cum e posibil pentru a ajunge la această concluzie.
Ei bine, nu existau dovezi a unui intrus.
Dar lipsa probelor nu este dovada absenței.
Știu. Fac un salt. Este un mic salt, totuși.
Este mai mult un hop.
Aici mă întrebi dacă mi-aș urî părinții?
- E cam pe vremea aceea, da. - M-au făcut un ciudat? Da.
I-am urât? Absolut. I-am ucis?
- Nu. - Poți dovedi asta?
Nu pot dovedi un negativ.
Nu se poate face.
Inocența este un negativ. Este absența vinovăției.
Adică sarcina probei este în întregime al tău.
Dacă crezi că am făcut asta, atunci ai nevoie pentru a demonstra cum și când.
Știu și nu voi face pot face asta, nu?
- Ei bine, cu siguranță poți încerca. - Pentru că nu există nimic.
Tu nu interacționezi cu lucrurile știm în modul în care ne așteptăm.
Prezența ta, acțiunile tale, poate fi dedus doar de un anumit...
- Absenta. - Este un compliment?
- Absolut. - Ah, încerci să mă înșeli?
Nu, nu aș fi așa de prost.
Dar iti voi spune asta, Alice, te poți bucura de strălucirea ta
atâta timp cât vrei. Dar oamenii alunecă.
Se întâmplă din când în când.
Ei bine, asta e doar o logică greșită postulat pe colectarea imperfectă a datelor.
Dacă prindeți doar oameni cine face greseli?
Asta ar denatura cifrele, nu-i asa?
- Da ar fi. - Hmm.
Dar criminalii nu sunt la fel de inteligenți așa cum cred ei că sunt.
Oh, asta trebuie să devină monoton. Pentru cineva la fel de strălucit ca tine.
John: Ian, greșesc?
- Nu greșești. - Nu.
Guv.
Trebuie să fie ceva putem găsi cu care să o acuzăm.
Ca? Fiind o ciudățenie spațială?
John: Cum ar fi, ea i-a ucis.
Uite, acum e fetiță pierdută. Nu avem niciun motiv real.
- Își ura părinții. - Rose: Serios, cine nu?
Nu există criminalistică, nu există martori.
Numai Timeline o înțelege a râs cps-ul.
Ai văzut-o acolo. O emoționează că știm că a făcut-o.
Deci dovedeste. Adu-ma ceva de fond.
Găsește-mi pistolul, pune-o în mână.
Până atunci, eliberează-o și trimite-o acasă.
Mulțumesc foarte mult, domnișoară Morgan, poți să pleci.
Ei bine, mi-a plăcut conversația noastră.
Ești foarte interesant.
Wow! Rochie frumoasă.
Tocmai vii de la cină?
Intrați.
Bună...
Ce s-a întâmplat?
Arați obosit.
Pe mine? Oh, nu, sunt bine. De ce, ce s-a intamplat?
John, știu... știu ce ai venit să discuti aici.
Dar înainte să spui ceva, trebuie să știi că am întâlnit pe cineva.
- Îmi pare rău? - Am intalnit pe cineva.
Ce vrei să spui? Ai cunoscut... Cineva care?
Cineva.
Ce vrei să spui, um, Zoe?
Când?
Cu ceva timp in urma.
- OMS? - Nu contează.
Conteaza.
Te culci cu el?
Nu! Nu! Nu! Nu! Nu! Nu! Nu! Nu!
Zoe, nu! Zoe, nu!
De ce ai face asta?
De ce, Zoe? Haide. De ce?
Hmm?
Du-te acasă, John.
Aceasta este casa mea.
Ian: Zoe a sunat.
Iată-ne. În regulă?
Ai de gând să spui ceva?
Ai vrea să spun ceva?
Ei bine, atunci de ce să o spun?
Ian: Unde te duci?
Primești vreodată un cântec înfipt în cap?
Și pur și simplu continuă rotund și rotund și rotund?
T'pau. China în mâna ta. Mișto, ciudățenie profundă, cântecul acela.
- Mare ciudățenie. - Mă gândeam.
E narcisista, nu-i asa?
Are nevoie de recunoaștere constantă.
Trebuie să-și exagereze realizările.
Cum ține cineva în secret cel mai perfect lucru pe care l-a făcut vreodată?
Nu trebuie să te gândești despre Alice Morgan chiar acum.
De ce? Ce sugerezi Mă gândesc la, hmm?
Soția mea? Henry Madsen?
Nu știu. Chestii normale. Mic dejun.
Așa cum o vede Alice Morgan,
lumea asta este plină de oameni care au jignit-o,
a făcut-o de rușine, a dezamăgit-o, iar acei oameni merită să fie pedepsiți.
Ea a scăpat deja cu asta o dată și se uită la următoarea ei victimă.
Și ea nu se va opri până când cineva o opreste.
Până o opresc.
- Bine, așa că ai răbdare. Construiește un caz. - Nu există niciun caz!
Ea nu a lăsat una. Ea nu a lăsat nimic.
Ei bine, la ce te gândești?
Ei bine, e forțată pentru a impresiona, nu-i așa?
Oameni in general, dar acum eu în special.
Trebuie să-mi arate cât de genială este.
Ea trebuie să fie admirată.
– Ioane”. - Și îi dau asta.
O iau, o enervez. Și apoi o văd cum devine nepăsătoare.
- Încetini. - Te sun mai târziu.
- Mi-au ars câinele. - Este protocol. Este ceea ce se întâmplă.
Era doar un câine.
Mi se pare nespus de nemiloasă, a arde câinele cuiva.
Pare un fel de nemiloasă să împuște câinele în primul rând.
Oh! Arăți epuizat.
Ai vrea să intri?
Suntem ascultați?
- Ar face diferența? - Cine ştie?
Nu, nu suntem.
Deci, nu ești aici să mă interoghezi.
Mincinos.
Aceasta este o gaură neagră.
Consumă materie, o aspiră și o zdrobește dincolo de existență.
Când am auzit prima dată asta, M-am gândit că este răul în cel mai pur aspect.
Ceva care te trage înăuntru, te zdrobește, te face...
- Nimic. - Îmi place să vorbesc despre nimic.
Este singurul lucru stiu ceva despre.
Nu crezi în rău?
-Trebuie să. Am văzut. -Ah.
- Henry Madsen. - Henry și alții ca el.
În mod imaginabil.
- Ce se întâmplă cu căsnicia ta? - Nu?
Ultima dată când te-am văzut, era un inel. Astăzi, fără inel.
Este altcineva implicat?
Nu sunt aici să discut despre asta, Alice.
Este el frumos?
Dacă îți plac așa ceva, cred.
Te doare?
Nu înțelegi dragostea, Alice.
Nu e vina ta. Îl poți imita
și cred că poți recunoaște-l la alți oameni,
dar nu vei putea niciodată pentru a înțelege iubirea.
Ai venit aici pentru sex?
Pentru că ai fi surprins cati barbati fac.
Crezi că au vreo idee cât de nebuni arată?
Ei bine, unii dintre noi ți-e frică de asta, da.
- Atunci de ce? - De ce am venit aici?
Pentru că am vrut să-ți spun că știu că ai păstrat arma
și mai devreme sau mai târziu o voi găsi.
Ei bine, de ce aș face asta?
Ah, pur și simplu nu te-ai putut abține, ai putea?
Nu ar ușura lucrurile pentru tine daca ar fi adevarat? Dar nu este.
Nu există nicio armă de găsit.
Vezi, păstrând arma aia nu a fost o decizie rațională.
A fost o constrângere. Ai făcut-o pentru că trebuia să o faci.
Și este acea constrângere asta te face slab
în moduri în care tu nu pot vedea sau înțelege.
Și este acea constrângere asta o să te prindă.
Și te va doborî, Alice, se întâmplă întotdeauna.
Exact ca un ceas.
Tu ma ameninti? Pentru că sincer, nu aș face-o.
- Și de ce? - Hai acum, pe bune.
Pentru că aș fi rănit și furios.
Mă întreb.
De ce a transformat-o soția ta chip de la tine, John?
De ce ar face asta?
Este pentru că străluciți atât de tare?
- Vin pentru tine. - Nu dacă vin eu primul după tine.
John: Bună dimineața.
- Afară, voi doi. Continua. Ioan!
- Raus! Raus! Haide. - Zoe: John!
Dacă te gândești să suni la securitate, nu te deranja.
Chemați poliția. Să mergem. Arriba! Arriba! Andale! Andale!
Acesta este simțul lui al umorului. Toată lumea, acesta este soțul meu, John.
John: Așa e, eu sunt soțul ei.
O modalitate de a mă da afară.
John, oamenii din acest birou, ei nu te cunosc.
Le e frică. Ei cred că vei face ceva.
Te fac de rusine?
Chiar acum? Chiar în acest moment? Absolut.
- Da! - Despre asta e vorba?
- Nu! - Sunt plictisitor?
Hmm? Plictisitor? Pentru că, personal Nu cred că sunt plictisitor.
Nu ești plictisitor. Ești opusul plictisului.
Și el?
Numele lui este Mark.
O femeie ajunge doar la o etapă din viața ei
când ea spune: „știi ce? Aș vrea ca bărbatul meu să fie plictisitor”?
Pentru că trebuie să-ți spun, nimeni nu m-a avertizat despre asta.
Nu este plictisitor.
Sexul este bun?
- Nu e vorba de sex. - Întotdeauna e vorba de sex.
Îți place sexul cu el. Trebuie să vă.
Și acea imagine se învârte și se rotește în capul meu ca un tren.
Necazul cu tine, trenul acela din capul tău nu se oprește niciodată!
- Chiar m-ai speriat aseară. - Hai, Zoe,
știi că nu te-aș răni niciodată.
- John. De ce esti aici? - Ei bine, nu m-am putut abține să nu mă întreb
dacă poate ai vrea vii acasă și fii căsătorit cu mine?
- Unii bărbați aduc flori... - Ce, acesta a fost un gest măreț.
Aceasta este ruina profesională, asta este.
Data viitoare, gândește-te la flori.
Data viitoare?
Ştii ce vreau să spun.
- Trebuie doar să știu de ce. - Mereu faci.
Dar nu totul are un motiv. Uneori lucrurile se întâmplă pur și simplu...
Nu este adevărat, totul are un motiv. Există legi fizice,
Adică cum am făcut...
Cum am ajuns aici?
Un minut sunt într-un singur loc și apoi în minutul următor
Sunt la 15.000 de mile distanță și Știu că am călătorit,
pentru că sunt ameţit şi Vreau doar să vomit.
Pur și simplu nu-mi amintesc biţii dintre ele.
Să-mi spuneți.
Cum crezi că am ajuns aici?
Ce s-a întâmplat?
Bine.
Tu esti motivul.
- Tu esti. Ai plecat. - Dar sunt aici.
Acum. Uită-te la mine. Sunt aici.
Doar o parte din tine. Dar niciodată toate.
Pentru că îți pasă mai mult morții decât cei vii.
- Acolo e inima ta. - Nu este adevarat.
Toți acești ani petrecuți până la gât în malignitate.
Toate acele luni căutându-l pe Henry Madsen.
Toate lunile care au urmat. Și tocmai ai plecat.
Și nu te-ai întors. Nu, nu tu al meu. Nu, John!
Atunci el?
Când e cu mine, e cu mine.
Este tot ce este nevoie, Zoe? Eh?
Îl iubești?
Da.
Îmi pare rău.
Hm...
Si eu?
Mereu.
Dar nu așa. Nu mai.
Uite, știu că e un lucru crud să auzi, dar trebuie să accepți asta, John.
Dacă mă iubești, trebuie să o accepți.
Nu știu cum să fac asta.
Ofițer: Ați putea deschide ușa, vă rog, domnule?
Poți deschide ușa, te rog?
Sunt polițist.
- De unde ai știut că sunt aici? - Telefonul tău era oprit.
- a spus Di Reed, "încercați soția." - Oh da?
Orice noutăți despre armă care i-a ucis pe morgani?
Nu, încă căutăm. Dar balistica a revenit asupra gloanțelor trase.
Erau parabellum de .9mm. Proiectat pentru arme ultra-compacte.
Buna treaba.
Sod it.
„Raus, raus. ”Mama Domnului.
- Nu te uita la mine. - Bine! Bine!
- —Shh. Shh. - Bine. Bine. Bine.
- Soțul tău m-a agresat. - -ce?
M-a atins. Intim.
M-a pus să fac lucruri. M-a rănit, din cauza ta.
Ce vrei să spui?
Ei bine, când m-a atins, a vorbit despre tine.
A spus că ești mort, asta ai fost ars foarte grav.
Fața ta a dispărut iar pielea ta dispăruse.
Ai fost răpit de pe stradă de un bărbat, un om foarte bolnav.
Te-a ținut în viață zile întregi.
A folosit cuțite.
O lanternă. A păstrat bucăți din voi pentru suveniruri.
Sunt îngrijorat că cineva ar putea vreau să te rănesc așa.
- Te rog, te rog nu. - — shh. Shh.
Nu te întoarce.
Dcijohn Luther.
Zoe? Hei, hei, hei, ce sa întâmplat?
La dracu!
Adică, sincer, guv, ar fi trebuit să mă lași să o țin în brațe.
Nu mi-ai dat suficient ca să o țin în brațe.
Și nu poți dovedi a fost ea în după-amiaza asta.
Zoe nu și-a văzut fața. Fără cctv, fără martori oculari, fără nimic.
Știi că asta mă face Următorul proiect al lui Alice Morgan?
I-am pus la îndoială strălucirea, a jignit-o.
Știi ce ar putea face? Mie? Pentru Zoe?
Știu ce spui că poate face.
De asemenea, știu că nu putem dovedi ceea ce a făcut deja.
Și nu poți reține oameni sub suspiciune a infracţiunilor care urmează să fie comise.
Fiți drăguți dacă am putea.
Deci, ce să fac să o opresc?
Adu-o în modul corect.
- Ah, prietene, prietene, prietene, mulțumesc. - Da bine.
- Este doar o armă. - Deci, spune-mi ce trebuie să știu.
Bine, deci ceea ce ai, asta este un pistol Glock 26, compact, ușor.
Cântărește mai puțin de 16 uncii. Arc și butoi din oțel carbon,
cadru și componente din polimer.
Cadru polimeric. Ia să văd.
- Polimer. Plastic. - Da, e lumină.
- Este ușor de transportat. - Plasticul se topește.
Plasticul se topește. De ce mă gândesc la asta?
Desigur.
- "Cioc cioc?" -ce?
- Nu face nimic. Ce-i asta? - Asa de.
Părinții ei au o singură lovitură capul fiecare. Bum. Bum.
Și câinele primește patru. Patru împușcături petrecute ucigând câinele. De ce?
E un câine. Mușcă intrușii.
- De ce exagerare? - Perversitatea. Nu știu.
Nu Nu. Patru gloanțe înăuntru câinele pentru a maximiza mizeria.
Pentru a face cauza morții fără ambiguitate.
Trebuia să arunce în aer capul câinelui pentru a accesa tractul digestiv.
Ea dezasambla pistolul, împinge piesele, mănușile, carcasele,
jos prin garnitura câinelui, în stomac.
Și apoi incinerează câinele.
- În regulă! - O să ardă, uită-te.
- Nu am absolut nicio îndoială. - Uită-te la asta, se topește.
John, bine.
Nu e destul.
Pistolul era în câine.
Secția 8, poliție și act de probe penale.
„Un magistrat poate emite un mandat autorizarea perchezitiei unui spatiu
„cu condiția să existe motive întemeiate
„pentru a crede locația conține material
„cu valoare probatorie substanțială”.
Este evaluarea mea acea zicală, „pistolul era în câine”
nu va fi judecat de emitere magistratul să fi îndeplinit aceste criterii.
Este acolo. Pe şemineu.
Și chiar dacă ar fi adevărat, nu putem demonstrează că Alice Morgan a atins-o,
darămite l-a tras. Avem nevoie de mai mult.
Trebuie să urmărim arma, pune-o în mâinile ei.
Nu va fi de urmărit.
Ea nu lasă dovezi, doar o absență sub formă de dovezi.
Și după orice altceva, asta doar te enervează, nu-i așa?
Haide!
Își ucide părinții și merge.
Ea amenință viața lui Zoe, nu o putem atinge.
- Aceasta este Zoe despre care vorbim... - John.
Cine a stat cu copiii tăi ziua în care tatăl tău a murit.
Așa că dă jos târfa rece.
Dar încetinește, calmează-te, găsi un alt unghi.
Nu există alte unghiuri. Ea nu ne-a lăsat nimic.
Ce ai nevoie pentru a dovedi mai mult,
că Alice Morgan e vinovată sau ca ai dreptate?
Ioan!
Dă-mi adresa soției tale.
Ce? De ce?
Voi rămâne pe ea. Asigură-te că e bine.
O dobori pe Alice Morgan.
Ți-am spus, șefu’. Pistolul era în câine.
Pentru că are nevoie de el.
Alice.
Asta ar fi a mea.
Bună, Alice.
Stii de ce fragmentele de arma din acea urna
nu poate fi niciodată folosit ca probă împotriva mea?
Unu, incinerarea s-a topit îndepărtează valoarea lor criminalistică.
Pentru că acele cuptoare ard foarte, foarte cald.
Doi, nu ai putea dovedi asta niciodată Am știut vreodată că arma era acolo,
darămite că eu atât de mult așa cum l-a atins. Și trei,
cel mai uimitor, ai intrat la apartamentul meu și l-am furat.
În procesul pe care l-ați angajat o crimă care vă va costa slujba.
- Deci, felicitări. - Bine făcut. -Știu că.
Urna asta. Aceasta nu este o dovadă.
Acesta este ceea ce trebuie să reamintești însuți despre cine ești cu adevărat.
De aceea m-ai urmărit. Te cunosc. Te văd.
Și crezi că sunt atât de slab?
- Da. - Atunci nu mă cunoști deloc.
Bine.
Nu, John! Nu!
- Stai departe de Zoe! - Asta i-ai făcut lui Henry Madsen?
Deci, continuă. Sărută-mă.
Omoara-mă.
Fă ceva.
Iată ce se va întâmpla.
Vei sta departe de soția mea,
sau voi aresta pe altcineva pentru uciderea părinților tăi.
Oh, da, până când va fi găsit vinovat, vei fi uitat de tine.
Nu va exista nicio enigmă cu Alice Morgan în centrul acesteia.
Nimeni nu se va întreba cum ai făcut-o, nimeni nu se va gândi cât de deștept ai fost.
Voi pune doar dovezile. Nu am nevoie de arma.
Ai degrada legea pe care o servești, doar pentru a proteja o femeie
cine te-a dat deoparte ca pe niște măruntaie?
Intr-o secunda.
Și crezi că eu sunt monstrul?
Dragostea ar trebui demnește-ne. Exalta-ne pe noi.
Cum poate fi dragoste, John, dacă tot ceea ce face te face singur și corupt?
Răspunde la întrebare.
Nu-mi întoarce spatele!
Bine, Justin. Poți pleca acasă acum, bine?
- Sunteţi sigur? - Da da.
- Sunt bine. În regulă. - Bine.
Justin: Sigur, da?
Foarte sigur.
Continua.
El va pleca. Lasa-l sa plece.
- Zoe! - Nu. El nu poate face asta.
Zoe?
Urăsc să fac asta, este fostul meu soț.
El este, el este, um, nu știu...
Zoe.
- Sunt Mark, nu? - Aşa e, da.
John, trebuie să pleci. Am sunat la poliție.
Haide, asta e nebun. Ce vrei?
Vreau să vorbesc cu Zoe, asta este.
Ei bine, nu se va întâmpla. Nu se va întâmpla. Nu azi.
Nu se va întâmpla. Trebuie să pleci, haide.
Știu, înțeleg toate astea dar chiar trebuie să vorbesc cu ea.
Bine? Deci poți doar...
Doar dă-i puțin timp, are nevoie de ceva timp.
- Poate da-i un telefon... - Un minut. Asta e tot ce trebuie. Zoe!
Știu că nu am dreptul, dar vreau să vorbesc cu tine,
este nevoie doar de un minut.
Nu Nu NU. Trebuie sa pleci. Te rog, John.
- Nu te pot asculta. - Nu Nu NU. Doar pleaca.
- Lasă-o în pace, bine? - Ți-am dat o șansă, nu-i așa?
Nu ți-am cerut asta, nu-i așa?
Liniștiți-vă! Nu vreau să vorbesc cu tine, Vreau sa vorbesc cu ea!
Ascultă, lasă-te de pe mine, da? Sunt un polițist, bine? Sunt polițist.
Vezi acolo, ce scrie? Se spune Sunt peste rangul tău, acum înapoi!
Vreau doar să vorbesc soției mele, asta e!
Așteptați, așteptați, așteptați, vă rog.
Zoe, vreau doar să vorbesc cu tine, asta e tot.
Doar tu. Nu vreau toate astea.
Bine.
Uite.
Știu că trebuie să fii unde trebuie să fii.
În regulă? Pot accepta asta.
O voi respecta, bine?
Eu încă te iubesc.
Și îmi pare rău, bine?
Nu-ți cere scuze.
Nu-ţi pare rău. Îmi pare rău. Îmi pare rău.
În regulă? În regulă, prietene?
Du-ma departe.
- Bună, John. - Alice. S-ar putea să fii foarte, foarte deștept.
Dar te înșeli. Există iubire în lume.
Deci pierzi.
- Scuzați-mă, domnișoară. Pot sa ajut? - Nu.
Mulțumesc.
Ne vedem căutând înăuntru
♪ Voi fi cel mai bun lucru să-ți atingă pielea
♪ îți dorești să fii iubit dar ești singur
♪ și dorul tău te face fior până la os ♪
Aceștia sunt polițiști buni care fac treabă bună fiind împuşcat pe străzi.
Toată lumea să se adăpostească!
El va continua să omoare până când cineva îl găsește și îl oprește.
Cum facem?
O să-mi trimit băieții după tine.
Nu procedați neasistat la moşia dealului regilor.
Negativ.