- [רצ] בעבר, על מקבילים... - [מפציץ חשמל]
[ארנו] אמרת את הפסקת החשמל נמשך חמש שניות.
חמש שניות שבמהלכן רומן, בילאל וויקטור נעלמו,
והבחור הזה הופיע במקום, זה נכון?
האיש הזה שהיה על הספה, מעולם לא ראית אותו לפני כן?
- אה, לא. - זה באמת אתה!
הם חיפשו את המקום. הם לא יחזרו.
ואנחנו צריכים למצוא את האחרים.
[רומן] סם? בילאל? חבר'ה, איפה אתם?
הצעתי לאמא שלך נישואים אתמול בלילה.
כדאי שתשמח אותה הפעם.
כי ב-23:23 היה הפסקת חשמל בכל העמק.
זה בדיוק הרגע בו ויקטור, בילאל ורומן נעלם.
לא יצרתי את החיבור.
[ארנו] אחיך נעדר. אתה צריך לספר לנו את האמת!
- אבל כן אמרתי את האמת! - [ארנו] היי, שים לב לגישה שלך!
אם תמשיך לעשות את זה, אתה תלך לצלב הקדוש.
[אוזניים מצלצלות]
[נהנה]
[ילדים, מעוות] ♪ יום הולדת שמח לך ♪
[אישה, מעוות] ♪ יום הולדת שמח לך ♪
[ילדים, מעוות] ♪ יום הולדת שמח, אבא היקר ♪
[ילדים, מעוות] ♪ יום הולדת שמח לך ♪
[מתנשפים]
- [מכנסיים] - [צלצול דועך]
אני נשוי, ויש לי ילדים.
אוקיי, אנחנו שם איתך?
רומן, ויקטור ואני. לא?
מישהו מאיתנו?
איך אני יכול להיות כאן איתך ויש לי חיים שלמים מאחורי?
- דאנג, מי אני בעצם? - [טלפון זמזום]
- אמא שלך. - מה?
- [הזמזום ממשיך] אמא שלך מתקשרת.
אז, אה... [מכחכח גרון] תראה.
מה שבטוח הוא שאני בא מהעתיד.
מה שאומר שנסעתי בזמן.
ואם עשיתי, זה אומר שגם רומן וויקטור עשו זאת.
- חכם. - תודה.
אז חשבתי ש… הם עלולים ללכת לאיבוד איפשהו...
בעתיד.
מקבילות
אוקיי, אז, מה אם אתה כאן מסיבה כלשהי?
כמו?
[אקדח צעצוע קופץ]
כאילו, אם אתה כאן כדי למנוע אסון.
או, אולי, להציל את העולם.
כֵּן. או זה, או--
כן, אבל, אם יש לי משימה, למה אני לא יודע את זה
[בילאל] אתה מבאס.
[קשקש מסתובב]
[סם] זכור את הילד הזה שנעלם לפני עשר שנים?
כמובן.
אמא שלי לא נתנה לי לצאת לבד לחמש שנים.
אפילו ללכת לבית הספר.
בכל פעם, היא הייתה אומרת לי, "זכור את הילד הוגו הזה. אתה חייב..."
כן זה זה. הוגו!
גם הכלב שלו נעלם.
זה היה ממש בלאגן.
כן, הם פשוט נעלמו.
- כמו רומן וויקטור? - בדיוק.
בדיוק, ואולי יש קשר.
התראת היעלמות
אוקיי, מצאתי את זה. הוגו מורו.
הדבר היחיד שהם מצאו היה הקב שלו בחוץ ביער
- באמצע אור יום. - [בילאל נאנח] אוי, ילד מסכן.
- שמו של אביו הוא יונתן. - ו?
ג'ונתן מורו. הוא עדיין גר כאן.
כדאי שנדבר איתו.
למה שהוא ידבר איתנו? - יש את זה.
יש לי רעיון.
תבדוק את זה.
בזמן שאתה מעסיק אותו...
טוק טוק. "היי, שכן," מה שלא יהיה, אני אסתובב מאחור.
[וויש] ותחפש בבית אחר ראיות.
רגע, אה, זו התוכנית שלך?
[סם] כן. אתה-- אתה נכנס, להסיח את דעתו בזמן שאני--
אני מחפש. קַל.
בסדר, אבל מה אני אגיד?
אתה עיתונאי חוקר היעלמותם של רומן וויקטור.
לראות אם יש קשר עם הוגו.
עִתוֹנָאִי.
בסדר. הבנתי.
[טכנאי] כפי שאתה יכול לראות, זה זהה.
כלומר מה?
טביעות האצבע מתאימות.
אה, תחזיק מעמד. האם אתה בטוח?
[טכנאי] בהחלט.
בסדר.
טוב תודה.
אתה מוזמן.
- [צפצופים טלפון] - [קשקש]
- אתה בסדר? - [רץ] תראה...
אני אצטרך שתתמקד בזה.
ואז, אני אשאל אותך שאלה. רק אחד.
- ואתה צריך להיות כנה. - בסדר.
אז, במכונית של גברת בלכביר יש שלוש קבוצות של טביעות אצבע.
שני מבוגרים. ילד אחד.
מלפנים בצד הנהג...
– גברת בלכביר. – גברת בלכביר.
- בצד הנוסע... - [לורן] הבן, בילאל.
במושב האחורי…
מי שפרץ לרכב, הלילה שבו נעלמו הילדים.
- זה נכון. - מממממ.
הרגע היה לי את המעבדה בטלפון.
הם אומרים את זה, בהתחשב בגודל טביעת האצבע,
האדם הזה יהיה מעל מטר וחצי.
- האם הוא זוהה? - הוא היה.
- ובכן, זה נהדר-- - זה לא נהדר.
זה בגודל אחר, אבל זו אותה טביעת אצבע, בסדר?
הם אותם רכסים, אותם תלמים. 100% זהה.
לא צל של ספק. אז השאלה שלי אליך היא...
אז השאלה שלך היא-- - [רצ] תסביר את זה.
תסביר את זה?
נו…
זה מה שאמרתי.
[סירנות מייללות מרחוק]
- [צלצול פעמון] - [צעדים מתקרבים]
דוקטור אנדרה סילבסטרי קרדיולוג
[דלת נסגרת]
הֵעָלְמוּת: מקרה בורח אפשרי
[נאנח]
אני אצל הרופא. יש קו.
אני צריך לחזור לעבוד לאחר מכן.
אתה יכול לאסוף את קמיל מבית הספר?
בסדר אהובי.
[נאנח]
[דופק]
זה סגן רץ.
[צעדים מתקרבים]
[דלת נפתחת]
הבאתי קצת קפה.
הבאתי נטול קפאין. חושב, אה...
אפשר להיכנס?
כֵּן.
[רצ] תודה.
אני לא אשאר הרבה זמן.
רציתי לדבר איתך על ההצהרה שהבעת בלילה הראשון.
אתה-- הזכרת שיחה עם זר,
- מי קרא לך "אמא" כמה פעמים. - נו, אתה יודע מה?
אני-- אני לא זוכר.
- למה? - ובכן, חשבתי על זה, אה...
אממ, אתה יודע מתי אתה חוזר על מילה כל כך הרבה פעמים בראש שלך
- שזה מפסיק להיות הגיוני? - כן?
ובכן, אותו דבר עבורי.
ודמיינתי את הסצנה שוב ושוב ושוב,
והכל מבולבל עכשיו.
אני מתכוון, באמת, למה שאדם זר יקרא לי "אמא"?
זה לא הגיוני.
בבהלה, כנראה התבלבלתי.
[רץ נאנח]
למה אתה שואל אותי את זה? משהו מתרחש?
לא, אני מתכוון-- [נאנח]
כשאני עושה פאזל, אני תמיד מתחיל קודם כל עם הצדדים,
כי קל לזהות את החלקים.
אז אני עובד מבחוץ פנימה. אותו דבר עם חקירות.
אני מתחיל עם העובדות שאין להפריך.
ראיות מדעיות, למשל. ומכאן אני בונה את התיק.
חוץ מכאן, אני, אה...
הצדדים נעלמו.
אתה עושה חידות?
זה מוזר לעשות פאזלים?
- חידות? - פאזלים.
הם באמת עוזרים לך להתמקד.
אני אוהב לעשות פיזיקת קוונטים. [מצחקק]
שום דבר לא מוחשי.
לבן יכול להפוך לשחור, או צפון הוא דרום.
משהו יכול להתקיים ויחד עם זאת, זה לא.
החתול של שרדינגר.
כן זה נכון.
[מפתחות אגרוף]
לְהַמֵר בסדר
- [מחשב מתקלקל] - לא!
[נאנח]
קמיל…
[הִתנַשְׁמוּת]
[מנוע מופעל]
- [מורה] שלום, אני יכול לעזור לך? אני אבא של קמיל. איפה היא?
[המורה] אני-האם היא לא איתך?
ראיתי אותה מחכה שם קודם.
תחזיק מעמד. אנחנו צריכים להתקשר למשטרה.
לא לא לא. לא, זה בסדר.
בטח היו אי הבנה עם אמה.
אל תתקשר לאף אחד. זה בסדר.
- [חתול מיאו] - [קמיל] בואי הנה, חתלתול.
- [רומן מצחקק] חמודה, נכון? - כן.
- [רומן] אתה מחזיק אותה. - [קמיל] בסדר.
- [רומן מצחקק] - [קמיל] היא כל כך רכה.
- [שבירות זרדים] - [מתנשפים]
[חתול מיאו]
[מכונית מתקרבת]
הו, מתוקה.
[מִכְנָסַיִים]
- הייתי כל כך מפוחד. בחייך. בוא נלך. - [קמיל נאנחת]
[מכנסיים של הרווה]
למה עזבת את בית הספר לבד, הא?
אתה עצוב?
טוב, גם אני עצוב.
אני גם אוהב את רומן.
אבל אמא ממש כועסת על זה.
אתה יודע, היא לא הצליחה לישון. היא מאוד לחוצה, ואמ...
ובגלל זה היא שכחה לאסוף אותך בבית הספר.
אל תכעסי עליה.
אל תכעסי.
[דלת נסגרת]
אנחנו צריכים ללכת לחטוף ביס? - הו כן!
- בסדר, מה אנחנו מקבלים? - [קמיל] לביבות דבש.
[Hervé] זה פנקייק דבש. אתה עובד קשה בבית הספר היום?
- [קמיל] כן. - [הרווה] כן?
אתה רואה? זה מתאים לך בצורה מושלמת.
- אתה חושב? - כן.
[מַדְרִיך] לאחר מכן הכנס את הקצה הרחב יותר ללולאה...
- מה? - ...הוסף בעבר...
חכה. חכה שניה-- - אני אהיה עיתונאי בלי עניבה.
- בסדר. בסדר. - [בילאל נאנח]
[נאנח] קדימה. אה, תגיד שלום.
מה? למה?
תגיד שלום כמו עיתונאי.
- כמו מבוגר. - עכשיו? בֶּאֱמֶת?
- כן. - בסדר. שלום.
לא, אתה נראה כאילו אתה מתנצל.
- בסדר, נסה שוב. - שלום.
נחמד, אבל יותר טוב.
- שלום. - אינטנסיבי מדי.
מה קורה?
- [צוחק] - [לועג]
שלום. אה, היי.
דיברנו בטלפון.
Y-אתה יודע, j-journalist. תודה שדיברת.
[נאנח]
[מנקה את הגרון]
אה…
[כלב נוהם]
- יש לך כלב? - [יונתן] הממ.
הוא נחמד?
תלוי בך.
- מה זה? - וויסקי.
[מצחקק] אה, לא. תודה. אני בסדר.
אני באמת לא שותה, אתה יודע, כשאני עובד.
- אה, קפה, אז? - מממממ.
[כלב מיילל]
[יונתן] למה אתה מעוניין בהוגו? זה היה לפני עשר שנים.
[בילאל] ובכן, העיתון שלי מכסה את היעלמותם האחרונה של שלושת בני הנוער.
תהיתי אם זה קשור להוגו.
גם אני חשבתי כך.
אלא שיש הבדל עצום.
הנה, הילדים כאן גדלו. הם בני נוער.
הוגו שלי היה בן שמונה. - [שעון מצלצל]
הוא עדיין היה ילד. הוא אפילו לא ידע איך לקשור את הנעליים שלו.
[כלב מיילל]
אני יודע איך זה מרגיש להיות ההורים האלה.
לחכות, בלי לדעת...
התחושה שהשמיים נופלים פנימה.
זו לא רק תחושה, באמת.
[כלב נוהם]
- אתה בסדר? - כן, סליחה.
מה אתה רוצה לדעת?
[בילאל] ובכן, אם יש קווי דמיון.
לדוגמה, קרה משהו מיוחד באותו היום?
לא לא.
שום דבר. זה היה כמו כל יום אחר.
זה החלק הכי גרוע.
חשבתי על דברים שוב ושוב.
ניסיתי להבין. שום דבר.
[בילאל] האם לבנך היו הרגלים, מחוץ לבית הספר?
[יונתן] כן, לעתים קרובות הוא היה הולך עם פו ביער.
פו היה הכלב שלו. השניים האלה תמיד היו ביחד.
אם מישהו היה רוצה לתקוף את הוגו, פו היה מגן עליו בוודאות.
אה, זה לא אותו כלב? - הוא? לא.
לא, פו היה בן 12. הוא היה מת היום.
לא, זה קיטו.
- קיטו! [שורקות] - [קיטו מייבב]
קדימה, ילד. בוא לכאן. אתה ילד טוב.
כולם מחפשים את הוגו
באותו יום, כשהם לא חזרו, הלכתי לחפש אותו.
פשוט הייתי חייבת. חשבתי ש יכולתי למצוא רמז או משהו...
נכנסתי ליער ונקלע לקב.
מצאתי ממש ליד, הגור הקטן הזה,
בן כמה שבועות, אבוד לגמרי.
אני מצטער. הרגע אמרת מצאת את קיטו ליד הקב?
[יונתן] כן.
[לא להתנשף]
כלומר, דאנג.
זה חייב להיות אותו כלב. אין דרך אחרת.
הוא נסע בזמן או מצא מעיין הנעורים. אני לא יודע.
איפה אנחנו?
אני לא בטוח שמותר לנו להיות כאן.
אל תדאג, אל תדאג. לא נישאר הרבה זמן.
אני רק צריך לבדוק משהו.
- אתה רואה את זה? - הא?
[סם] שם הוגו נעלם.
לפני. לאחר. לפני.
- לאחר. אתה רואה את זה? - בסדר. הקיר הזה לא נראה מוכר?
[הִתנַשְׁמוּת]
זה בדיוק כמו הכלב של מורו.
ויקטור ורומנה בטח נסע אחורה בזמן.
[סם] בסדר, אבל איפה הם?
[בילאל] לא, מתי הם?
[פעמון בית הספר מצלצל]
[תלמידים מפטפטים]
ארבע שנים אחרי
[מִלמוּל]
- [תלמיד 1] בפטיסט. - [תלמיד 2] רפ.
- [תלמיד 1] מאטיס. - [תלמיד 2] JB.
- [תלמיד 1] מקסימום. - [תלמיד 2] לואיס.
- [תלמיד 1] ג'רמי. - [תלמיד 2] ויניס.
[תלמיד 1] גאב, הצוות שלי.
[תלמיד 2] אה, טוב, אז, אה, ויקטור.
היי, ויקטור. אתה בא?
- [משרוקית] - [סטודנטים צועקים]
[תלמיד 1] אחי!
- ללכת! - הבנתי!
כאן!
- כן! - [משרוקית]
[צוחק] כן!
- [תלמיד] בוא נלך, חבר'ה! - [נהמות]
[צוחק]
תתחיל לזוז! תתחיל לזוז! מה אתה עושה?
בא אליך, אידיוט!
[תלמיד 1] קדימה!
היי!
- [נהמות] - [משרוקית]
[תלמיד צוחק]
- מה העניין? - [צוחק]
- מה אתה עושה? הצלחת, הא?
- [תלמיד 3] יש לך בעיה? תסתכל על העיניים של הרוצח הזה. [צוחק]
אתה הולך לגרום לנו להיעלם גם? כמו אחיך, הא?
תעשה את זה.
- תעשה את זה. [מצחקק] - [תלמיד 3] זרקת אותו, אחי.
[תלמיד 4] בואו נלך, חבר'ה. בואו נחזור לזה.
[משרוקית]
מה אתה רוצה?
כדי להכיר אותך.
- מי אני? - מממממ.
אני לא אוהב את העיניים שלהם.
אני אוהב את שלך.
ו, אה, ויקטור? אני יכול לשאול אותך שאלה?
[ויקטור] כן, בטח.
האם אתה…
היה לך מה לעשות עם זה?
על אחיך וחברו נעלם.
רק שכולם כאן יש את התיאוריות שלהם, אתה יודע?
אני מבטיח שלא אספר לאף אחד.
ויקטור! - [פעמון בית הספר מצלצל]
[רוכסן נפתח]
[צפצוף הסורק]
[רומן] זה יהיה 15.30 יורו.
- בכרטיס? - [לקוח] כן, יקירי.
- [רומן] קבלה? - לא תודה.
- תודה. ביי. - ביי.
- רומן? כן, מר סיריקס?
- "זה 15.30 יורו, בבקשה." - מצטער?
שכחת להגיד "בבקשה".
- הו כן. מצטער. - זה בסדר. זה בסדר.
היי, תקשיבי לזה.
"הלילה אחרי ארבע שנים,
ה-ERN יופעל מחדש מאיץ החלקיקים.
המטרה היא להבין מקורות היקום".
את מי הולך להתעניין? אף אחד.
אם אתה שואל אותי, הם צריכים להוציא את זה במקום תחבורה ציבורית.
הא. זה פוליטיקאים בשבילך.
[מנוע מפסיק]
- [רומן] כבר עוזבים? - כן.
אתה לא מתכוון להישאר למבחן?
לא, עשיתי מה שהייתי צריך לעשות. הם יסתדרו מצוין בלעדיי.
מה אתה הולך לעשות?
טוב, עדיין לא בטוח.
אבל זה יהיה ליד הים. סיימתי עם ההרים.
בוא לבקר אותי.
תודה, אבל זה עלול להיות מסובך עם אמא.
ניקיתי את החדר של בילאל, ומצאתי את זה, ו...
אני חושב שהוא היה רוצה שתקבל את זה.
[צלצול פעמון]
[רומן] תודה.
אתה דואג לעצמך, בסדר?
[דלת המכונית נפתחת, נסגרת]
[מנוע מופעל]
[האגרה נמשכת]
["ילומילו" מנגן]
[מצחקק]
- [ונסה] באיזה צבע בחרת? - [קמיל] כחול. למה?
[ונסה] האם זה שפם של פיראט?
חָמוּד.
[ונסה] אני הולך להיות פיראט יפה!
- [קמיל] תפסיק לזוז! - [ונסה] בסדר!
[רומן] אז, איך אתה גורם לה להיראות
- [קמיל] כמו פיראט חלל! - [רומן] מדהים!
- הממ? - מממ.
כן, יש את השפם.
- אתה נראה יפה ככה. - כן נראה לי.
[קמיל] אני אמציא אותך כמו לוחם.
- [רומן צוחק] לא, לא, לא! - [קמיל] אמא, תחזיקי אותה!
- תפסיק! - [קמיל] הנה לך!
- לא! - [כולם צוחקים]
[דופק]
- [רומן] לא! - [קמיל] לא, עדיין לא סיימתי!
[רומן] לא, אני לא רוצה להתאפר. [צוחק]
[ונסה] תראה את זה. אני עדיין צריך קצת עבודה.
היי, הרווה.
- מה אתה עושה פה? - אפשר להיכנס?
אין לך כסף.
אם עשיתי זאת, הייתי נותן לך את זה עכשיו, אבל אני לא.
יש לך משהו? תכשיטים, טלוויזיה?
לא. מה אתה עושה? הילדים שלי כאן.
צריך לשלם לנו, הרווה.
[הרווה] אין שם שום דבר בעל ערך.
תראה, דיברתי עם אשתי. אנחנו הולכים למכור את הבית.
אתה הולך למכור?
כלומר, האדמה, המיקום. זה זכה לערך רב,
כשכולם רוצים לחיות בטבע.
המקום הזה יימכר במהירות הבזק.
אני צריך עוד קצת זמן. אני אשלם לך בחזרה.
אני נשבע שאעשה זאת. אני אשלם לך בחזרה. אני אכפיל את זה.
[מצחקק] כפול?
הזדרז. האם אנחנו מובנים?
זה ברור.
- [מנוע מופעל] - [דלת נפתחת]
[מברשת שיניים מזמזמת]
שמעתי הכל אתמול בלילה.
אתה רוצה למכור את הבית?
הבית של הבנות שלי?
הייתי מוכן לתת לך הזדמנות שנייה.
אתה אמרת אתה תהיה אבא ובעל נהדרים.
הבטחת.
- [ונסה שואפת] הו, ונסה...
אתה באמת חושב שלא שמתי לב גנבת?
מי אתה חושב שאני?
- [הרווה] תירגע. אני רוצה אותך בחוץ.
לַחֲכוֹת.
- לא. אני רוצה שתצא מהבית שלי!
לא.
- [נהמות] - [פוצים]
אני רוצה אותך בחוץ! אני רוצה אותך בחוץ!
- ונסה... - [ונסה מתאמצת, מתנשפת]
- ונסה. ונסה. - [מתנשף]
- ונסה. - [מתנשף]
ונסה!
תענה לי, ונסה!
- רומן! - אמא?
אִמָא!
- [הרווה] ונסה! - [רומן] אמא!
[צלצול פעמון]
[מנוע מפסיק]
- [בלם יד טוחן] - [דלת נפתחת]
[דלת נסגרת]
[מים זורמים]
[קשקש]
- [סוגר ברז] - [מזעם]
[הזעם מפסיק]
[הרווה נאנחת]
אתה יודע, רומן, רציתי להגיד לך, אה...
מאז שאמך ואני היינו נשואים, ואין לך משפחה אחרת,
ואז אני…
אני האפוטרופוס החוקי שלך.
אבל, אה…
בעוד חודשיים, אתה תהיה מבוגר.
כלומר אתה תהיה עצמאי.
חופשי לעשות כרצונך.
אני מוכר את הבית, רומן...
וקמיל ואני נלך להתמקם בקנדה.
[רומן] אתה תטפל בה?
אני עוזב איתה.
תרצה או לא תרצה. לקבל זאת.
אני רק אומר לך. אני לא שואל רשותך או ממך -
האם זה בגלל שאתה לא יכול להרשות לעצמך לגור כאן?
אין בעיה. אני אמשיך לעבוד ולתת לך חצי מהמשכורת שלי.
[לגלג]
המשכורת שלך כקופאית?
מי אתה חושב שאני?
אתה חושב שאני רוצה לחיות ממך?
- יש לי פרויקטים משלי. - היא אחותי. אני אקבל משמורת.
אחותך למחצה!
ואני אבא שלה.
זה לא יחזיק מעמד בבית המשפט.
הרווה.
אתה לא יכול לקחת אותה ממני.
כנראה שאתה טועה בזה.
[צעדים יוצאים]
- [מורה] בבקשה. [דופק] - [תלמידים מפטפטים]
אני יודע שהחופשה נמצאת במרחק של שעה בלבד, אבל אני צריך את תשומת הלב שלך.
התוכן של השיעור הזה יוערך.
תצטרך להסביר את הגיאומטריה של מולקולה…
היי, תראה את זה.
- ...מבוסס על מבנה לואיס שלו. - [טלפונים מזמזמים]
- בוא נלך. עמוד 114 של ספר הלימוד. - [תלמידים צוחקים]
אנא.
[המורה] האם מישהו רוצה לספר לי על מה אתה מצחקק
תוכל לשתף אותו כדי שאוכל לצחוק? לא?
אנא הנח את הטלפון שלך, בחור צעיר.
[תלמידים צוחקים]
[מורה] קדימה, קדימה, קדימה.
[תלמידים צורחים]
[המורה] כולם בסדר?
[פעמון בית הספר מצלצל]
- [תלמידים מפטפטים] מגניב, מגניב, כן.
[ארנו] אמא הייתה רוצה לבוא לבחור אתה קם, אבל היא משתתפת בסמינר.
[מגיש ברדיו] וזה הערב ב-20:00
שה-ERN מזמין מחדש מאיץ החלקיקים שלו
כחלק מפרויקט אטלס.
המטרה ברורה: להבין טוב יותר מקורות היקום.
ההודעה עוררה את זעמם של ארגונים
מתנגדים נחרצות לעלות של המחקר,
אבל מי גם נגד הסיכונים קשור למבחן.
[מפגינים מזמרים]
מה זה?
[מפגינים] הם שיקרו! זה נפל! צריך לעצור את הפרויקט הזה! הם שיקרו!
אנחנו לא מוותרים!
MAD AT ERN
- [מפגינים] הם שיקרו! זה נפל! - [ארנו] איזה אידיוטים.
- צריך לעצור את הפרויקט הזה! אני אוריד אותך הביתה. יש לי עבודה לעשות.
בסדר.
[נאנח]
- [ויקטור] סם? סם? - [סם] מה?
שאוכל לשאול את רומן להיות חברה שלי.
[ויקטור] סוף סוף.
אתה "חושב" שאולי תשאל אותה?
כל כך בטוח, הא?
[סם] היא עלולה לדחות אותי.
[ויקטור] זה לא יקרה. היא אוהבת אותך.
[מגיש] אנחנו זוכרים את הכוח האדיר הפסקה שהתרחשה ב-21 במרץ 2021
נגרמת על ידי בדיקה דומה.
באתר, הכתב המיוחד שלנו...
סמואל דסלנדס חסר?
ניסוי ERN
21 במרץ
מבחן ראשון ב-ERN
חָטוּף
היי, רומן, זה ויקטור. תתקשר אלי בחזרה, בבקשה.
מצאתי כמה דברים מוזרים לגבי מבחני ERN.
אנחנו צריכים לדבר.
הילד הזה, הוגו, ב-2011. סם ובילאל, לפני ארבע שנים.
- בכל פעם היה מבחן ב-ERN. - [נאנח רומן] תפסיק.
בחייך. ברור שיש קשר.
אנחנו חייבים לעשות משהו. חזור אל הבונקר.
קראתי שיש עוד מבחן הלילה. זה עכשיו או לעולם לא.
מה אתה רוצה, ויקטור? אתה רוצה לחזור אחורה בזמן?
- בדיוק. זה מה שאני רוצה. - זה אבסורד.
ברצינות? אתה אוהב את החיים שלך כאן? כלומר, קדימה.
[צלצול פעמונים]
נתראה מאוחר יותר, ויקטור.
להיות בבונקר 15 דקות לפני.
[צפצוף הסורק]
- [נאנח] - [חפצים מקרקשים]
[אדון. Siriex] הלילה, אחרי ארבע שנים,
ה-ERN יהיה הפעל מחדש את מאיץ החלקיקים.
[חשמל מתפצפץ]
[רומן] סם?
[מְנַצֵחַ] היו בבונקר 15 דקות לפני.
- [רומן] תשכח מזה. אל תגיד מילה. - [ויקטור מצחקק]
ידעתי שתבוא. - [רומן] לא אמרתי מילה.
חכה לי.
- [חורקת מתכת] - [דלת נסגרת]
[ויקטור] הם בטח ניתקו את החשמל.
[רומן] זה מרגיש כל כך מוזר להיות כאן.
- [ויקטור] בילאל. תבדוק את זה. - [סם] קדימה.
- [ויקטור] יו! - [פטפטת]
- [סם] כאן. האם זה טוב? - [רומן] מה אתה עושה? [צוחק]
[קבוצה] בילאל, בילאל, בילאל, בילאל, בילאל, בילאל.
[רומן] בילאל!
[פטפטת, מעוותת]
- [צחוק] - לא! היי!
בוא נלך!
- [בילאל] בוא נלך, בוא נלך! - [רומן] אתם פרועים!
[רומן] מה אנחנו עושים?
בחזרה למקום שהיינו?
[צעדים מתקרבים]
בסדר. נותרה רק דקה אחת.
[רומן נאנח] הדברים שאתה גורם לי לעשות.
בוא נגיד שזה עובד, מה אתה עושה קודם
תבקשי את קלריס לצאת.
[צוחק] הבלונדינית בשורה הראשונה?
- הו כן. [קורא] - [רומן צוחק]
מעולם לא יצאת איתה? - [ויקטור] לא.
היא חשבה שאני מוזר. דמיין ש. - [צוחק]
מה? מדוע אתה צוחק?
ואז שוב, אתה ואחיך אף פעם לא היו טובים בלדבר עם בנות.
[מכות קלות יותר]
אם נחזור, אני חושב שאחליף הורים.
מממ.
ואת?
הרווה.
אני רוצה אותו מהחיים שלי.
[ויקטור] עד כדי כך גרוע?
למה? מה קרה?
כמה זמן נשאר?
חמש שניות.
שְׁלוֹשָׁה,
שתיים,
אחד…
[רומן] רגע.
זה היה זה?
[מצחקק] אני לא יכול להגיד שחשבתי שזה יעבוד, אבל...
אני חייב ללכת. קמיל מחכה לי אצל חברה שלה.
חכה, אולי זה לא נגמר. - כן. כן, זה כן, ויקטור. פשוט תפסיק, בסדר?
אנחנו חוזרים לחיים האמיתיים. סיימתי כאן.