כלומר, היא מתקרבת אליי, מה היא הולכת לעשות?
נסה, אתה יודע, לרוקן מעט מהאנרגיה שלי,
או שהיא שם כדי לפגוע בי?
אני לא יודע.
כמענה ראשון, אימון רק לוקח אותך עד כה.
הייתי אומר שזה סוג של הטריד אותי.
מה שלא יהיה לא פחד מאיתנו
ולא ניסה להתרחק מאיתנו.
למרות כל התחושות הייתי מקבל,
הייתי צריך לעשות את העבודה שלי.
במחשבה שלי, אני חושב לעצמי,
"האם רק ראיתי את זה?"
בכל פעם שאתה שם במקום הזה,
אתה מתחיל להאמין ממש מהיר.
אלוהים אדירים!
911-- אנא ציין את מצב החירום שלך.
אני חושב שזו רוח רפאים!
האדון והשטן, עומד בצד ימין שלו
להאשים אותו.
האדון אמר -
הראשון להגיב לשיחת 911
של תאונת דרכים אכזרית
הוא כבאי מתנדב ילדי דוד.
שיגור, היכנס. -תקשר למשלוח.
האם יש לך עוד מישהו פרטים נוספים בשבילי?
היה דומה תאונת דרכים-רכב ב ...
קיבלתי את השיחה, וזה היה שבר
מרחק של כקילומטר ממני.
אתה יודע, ממש בהמשך הדרך.
דוד עוקב אחר סט של מסלולי צמיגים
זה הוביל אותו מהכביש הראשי ודרך בית קברות ...
... איפה שהוא חושף אתר ההתרסקות.
גברתי, בסדר?
לא ניתן לפתוח דלת הנהג,
הוא עושה את דרכו הרכב
ומוצא את דרכו פנימה.
הצלחתי לפתוח את הדלת.
הכבאי יודע מניסיון
הזמן ההוא הוא עיקר.
התחלתי להרגיש את כל אלה רגשות מוחצים.
ידעתי שזה כנראה שום דבר שלא יכולנו לעשות.
הוא ממשיך לחוות
אותן רגשות מוזרים
הוא הרגיש בתוך המכונית.
פשוט קיבלתי את זה, כמו, אני לא יודע, רק כבדות,
והשיער נעמד על עורפי.
אתה יודע, זה כמו אווז.
זה היה כאילו עמדנו באמצע
של סערת חשמל.
כלומר, זה היה פשוט - זה היה מוזר.
זה היה מוזר, והתחשק לי מישהו בהה בי,
אתה יודע, מאחורי היער.
המשכתי להסתובב.
אני צריך גיבוי. יש לנו...
אני משדר את זה ברדיו.
הודעתי להם בדיוק מה היה קורה במצב.
אנא מהרו.
העתק את זה. אנחנו בדרך.
אך למרות מאמציהם,
שאר צוות החילוץ
אינו מסוגל להחיות את הנהג.
האישה, תלמידת שנה ב 'במכללה, נקבע מותו במקום.
כל האירוע היה פשוט -
אפילו לא יכולתי להסביר את זה.
אבל, זאת אומרת, זה היה פשוט - זה היה מוזר.
זה היה כמו לעמוד ליד לשדה חשמלי חם.
ככל שמתקרבים אליו, הגוף שלך מנסה -
זה אומר לך לברוח
כי יש כאלה סוג של סכנה שמתרחשת.
עם המשמרת שלו, הכבאי חוזר הביתה,
נחושה לטלטל את המוזר רגשות מאתר ההתרסקות.
הלכתי וקפצתי במקלחת --
מקלחת נחמדה וחמה.
די חשבתי שזה יקרה תעזור לי להירגע.
בזמן שהייתי במקלחת ...
... שמעתי דפיקה בדלת.
אב יחיד,
האדם היחיד האחר בבית של דוד
האם בתו בת השמונה.
אני כאילו, "למה הבת שלי דופקים על דלת האמבטיה?
"יש לה חדר אמבטיה משלה. היא מעולם לא עשתה את זה.
אולי משהו לא בסדר. "
אני יורד במסדרון לחדרה.
היא ישנה.
כלומר, פשוט גירתי את זה עד,
"היי, תראה, עברתי יום ארוך. אני שומע דברים.
"אני חושב שאני צריך ללכת ותנוח קצת
כי אני עייף. "
למחרת הייתי פשוט מרגיע, אתה יודע,
תהנה מיום החופש שלי,
ואני שומע את הבת שלי, והיא כמו, "אבא. אבא."
היא הייתה כמו, "אבא, יש מישהו בבית. "
הייתי כמו, "מותק, זה היה כנראה רק רדיו,
"טלוויזיה, לא משנה מה אתה -
"כלומר, אני באמת בספק זה הכל.
כאילו, ובכן, מה שמעת? "
והיא הייתה כמו, "זו הייתה אישה.
אישה קראה את שמי. "
הייתי כמו, "אתה בטוח זו הייתה אישה?
כי אין אישה בבית."
הוא מבחין בארון פתוח
וכלים הושלכו על הרצפה.
מי לדעתך עשה זאת?
לא ראיתי אף אחד - אף אחד שם.
לא הצלחתי להבין את זה, אבל בשלב זה,
אני מתחיל לשרוט את ראשי.
הדבר הראשון שעשיתי היה להכין בטוח שכל החלונות
היו נעולים, וודא שהדלת הייתה נעולה,
הביט מבעד לחלון וודא שאף אחד לא
ניסיתי לפרוץ פנימה או משהו.
לא יכולתי להסביר את זה.
אני באמצע שום מקום,
וזה בהחלט היה אף אחד בחוץ.
אבל מה שזה לא יהיה לא מרפה.
ואז אני שומע את הקול הזה.
אני לא יודע, פשוט הרגשתי כל כך הרבה פחד.
המשכתי להרגיש אותם רגשות
ודברים שקרו בזירת ההרס.
אַבָּא!
התגעגעת לילדה.
פה?
אַבָּא!
זו הייתה הילדה שהייתה בזירת ההרס.
אחרי ילדי הכבאי דייוויד
מנסה לחלץ נהג
מההרס של התרסקות קטלנית,
הוא המום על ידי כוחות חזקים.
אַבָּא!
היום שאחרי, הוא מגלה, לאימתו ...
התגעגעת לילדה.
... לקורבן יש הלך אחריו הביתה.
אני מתחיל להתחרפן כאן כי לא ידעתי מה לעשות.
עד שבאמת הגעתי האומץ לדבר איתה,
היא נעלמה.
לא רוצה עוד הרגיז את בתו,
צ'ילדרס מזלזל במוזר חזון כטריק של המוח
ומנסה לשים את זה מאחוריו.
באותו לילה, אתה יודע, בדרך כלל אני הולך לישון
בערך באותו זמן - 10:00, 11:00.
ואני שוכב במיטה, סוף סוף אני נרדם.
אַבָּא!
2:00 באותו בוקר, אני מתעורר
על ידי משהו שמושך את הבוהן.
החדר היה ממש חשוך,
ובאמת לא יכולתי לראות כל דבר.
אבל כשעיניי מעין הסתגלנו לזה,
יכולתי לספר שם לא היה אף אחד בחדר.
היה לי כזה מכריע מרגיש שוב.
אותה הרגשה...
סלח לי.
שהיה לי בזירת ההרס עם הילדה.
היא נועצת בי מבט,
ואני באמת יכול לעשות פניה החוצה.
- מי זה היה? - זה היה שלה.
זו הייתה הילדה מההרוס.
אני מסתכל על הרוח של אישה מתה.
ברגע שאני ממצמץ בעיניים, היא נעלמה.
היא פשוט נעלמה.
הייתי בשוק.
רוח הולך למשוך אנרגיה
מִתוֹך סביבתו הסובבת
על מנת לתמרן אנשים לעשות את הדברים שהוא צריך לעשות.
זה למעשה מסוכן מאוד.
ישנם מספר דוחות איפה אדם
מרגיש סחרחורת, סחרחורת, חולה,
אפילו במקרים קיצוניים מסוימים,
לפתח סוג של כוויות שמש או כוויה בקרינה.
פחדתי ****. באמת הייתי.
אבא ...
בוא לשחק איתי
ואני שומע, "אבא, בוא שחק איתי."
פתאום, הכוח יוצא ברחבי הבית.
בשלב זה אני כאילו,
"אני הולך לגלות מה זה,"
אתה יודע, להגדיר המוח של בתי נינוח.
לדוד אין מושג מה הישות רוצה
או מה כוונותיה עשוי להיות.
אני לא יודע מה יכול לקרות.
כלומר, היא מתקרבת אליי, מה היא הולכת לעשות?
נסה, אתה יודע, לרוקן מעט מהאנרגיה שלי,
או שהיא שם כדי לפגוע בי?
אני לא יודע.
מול הלא נודע,
העדיפות העיקרית של דוד מגן על בתו.
בשלב זה, הייתי צריך להמציא משהו
לטפל במשפחה שלי.
בוא לשחק איתי
אבא.
אבא ...
שלום?
-אבא. אתה כאן?
אז אתה קורא לאישה המתה הזו?
לא יכולתי להסביר את זה, אבל יכולתי להגיד את זה
אני בנקודה שבה אני חושב, "היא שם."
אבל זה לא הבית שלך.
זה לא איפה שאתה רוצה להיות.
לדוד אין מושג מדוע היא עקבה אחריו הביתה
ולמה היא מסרבת לעזוב.
אני יכול להבין את הגברת הצעירה צריך עזרה איכשהו, איכשהו,
אבל זה לא טבעי.
יצא לי לחשוב על המשפחה שלי.
אני יודע שאתה מפחד.
היי.
אני מסתכל החוצה והנה היא.
זה לא היה מהעולם הזה.
אני לא אבא שלך, וזה לא הבית שלך.
אבא!
באותו רגע הבנתי הייתי צריך להמציא משהו
לטפל במשפחה שלי.
אחרי הכבאי ילדי דוד
מבטא נהג צעיר מת בזירה,
רוח הרפאים שלה עוקבת אחריו הביתה וכעת מסרב לעזוב.
אבא!
אני מתחיל להתחרפן כאן כי אני כאילו, אתה יודע,
"לא בבית שלי.
אני לא יודע אם אוכל להתמודד עם הבית שלי רדוף. "
והבת שלי - כלומר, היא צעירה.
היא לא צריכה לפחד ללכת לישון בלילה.
הכבאי הפיתרון הוא גירוש שדים
הרוח הלא רצויה מביתו.
הסבתא שלי נתן לי עצות.
היא אמרה לי, "היי, תראי, אמור את תפילת האל
"להסתובב בבית, תביא לך מים קדושים,
ותוציא את התנ"ך שלך. "
לְהֵעָלֵם!
אני מצווה עליכם להיעלם!
ניקיתי את הבית עם מרווה.
טשטשתי את כל הבית
מנסה לקבל את כל השלילי רוח בחוץ -
מה שהיה שם.
אני מצווה עליך לחזור מאיפה באת.
כתם הוא חזק מאוד פעולה של ניקוי עצמנו,
הסביבה שלנו, של רכוש של כל דבר
שאולי קלטו -
כל אנרגיה שלילית,
כל דבר שאינו מרפא או לאהוב עבורנו,
כל דבר שלא ליצור איזון.
זה כבר לא המקום שלך להיות בו.
השמו של אבא, הבן,
והרוח הקדושה, אתה כבר לא מוזמן לכאן.
השמו של אבא, הבן, והרוח הקדושה,
עזבי אותי ואת בתי.
לְהֵעָלֵם.
הייתי צריך לעצום עיניים ורק מקווה שהיא תיעלם.
עכשיו אני משכיבה אותי לישון, אני מתפלל לאדוני את נשמתי לשמור.
שאלוהים ישמור עלי לאורך הלילה
ותעיר אותי עם אור הבוקר.
אמן. אמן.
אני חושב בזה ברצינות הילדה הצעירה
היה שם כדי לתקשר איתי ותגיד לי מה -
אני מניח, ספר את סיפורה על מה קרה בהריסות.
בסדר מעולה. בוא נלך למיטה.
אתה חושב שהיא הלכה, אַבָּא?
היא לעולם לא הולכת לפגוע בך, אני מבטיח לך.
בסדר. לך למיטה.
יכול להיות שהיה קצת בלבול עם הרוח.
הרוח אולי לא ידעה זה היה מת,
שהגיע הזמן לעזוב.
שוב, המשיכה של העולם הפיזי
כל כך חזק וכל כך מפתה,
הרבה פעמים, רוח מוצאת קשה מאוד לשחרר את זה.
מאוחר יותר באותו ערב,
דוד לומד את ההבטחה הוא עשה לבתו ...
... יכול להיות קשה לשמור.
-היי. - שלום?
אבא ...
אני לא אבא שלך, וזה לא הבית שלך.
אבא ...
אבא!
מיואש, דוד בא עם פיתרון אפשרי
להיפטר מביתו של הרוח הלא רצויה.
הייתי כמו, "טוב, זאת אומרת, אם רוח זו יכולה לצרף את עצמה
"אלי מזירת ההריסות ועקוב אחריי לביתי,
מדוע לא יכולתי לבקש ממנה לעקוב אותי חזרה לסצנת ההריסות? "
והייתי צריך לתת לזה זריקה.
דוד מביא את הרוח בחזרה למקום
איפה שהשאיר את גופו.
זה מביא אותו משם מביתו.
זה מראה את הרוח שהגיע הזמן להמשיך הלאה,
אין להם יותר מקום בתחום הפיזי.
דייוויד חוזר אל זירת ההתרסקות
דרך השכן בֵּית קְבָרוֹת...
... איפה הוא מתחיל לחוות
הכל כך מוכר רגשות אימה.
הרגשתי את הנוכחות הזו שוב.
דייוויד מגלה אביה של הילדה
נקבר ליד אתר ההתרסקות.
הרגשתי את תחושת הכבדות, העצבות.
הרגשתי את כל הרגשות האלה, וידעתי שהיא שם.
היא עקבה אחריי, אתה יודע,
מהבית לאזור זה.
יום הולדת שמח, אבא.
רוחה של הילדה מרחפת
ואז נעלם לתמיד.
אחרי שהיא נעלמה, הכל חזר לקדמותו.
כלומר, זה היה מדהים.
אני לא מאמין בזה זה קרה כל כך מהר.
זה פשוט נעלם.
כל הרעים, אנרגיה שלילית נעלמה,
וידעתי שהיא איננה.
אתה חושב שהיא עדיין שם בבית הקברות?
אני באמת מאמין שהיא נשארת בבית הקברות ההוא
כי היא נראתה כמו היא הייתה שמחה.
ואני חושב שהיא באמת הייתה - הייתה מקום מנוחה.
אני לא בוכה כל כך, אבל האירוע הזה -
זה האירוע היחיד זה באמת גורם לי לקרוע.
... עומד לפני המלאכים של האדון.
למה היית אומר אנשים שאינם מאמינים?
אני באמת מבין, אתה יודע,
למה הרבה אנשים ספקנים
ואל תאמינו בטבע הטבעי.
אבל בכל פעם שאתה שם במקום הזה
ושמים אותך בנעליים האלה, אתה מתחיל להאמין ממש מהר.
אלוהים אדירים.
שיחת 911 יוצאת למילואים סגן שריף
וכל החיים המשיב הראשון ג'יימס קינקאדה.
השיחה יצאה לאפשרי
פריצה.
הגברת שהתקשרה ל 911 - בעל הבית --
אמרה שהיא ראתה גבר בבית שלה.
אז כשהגענו למקום, הגברת פגשה אותנו,
ואפשר היה לדעת היא הייתה מודאגת מאוד.
היא הייתה באמת גלויה פשוט מזועזע.
השיגור המליץ ​​לה לא ללכת בתוך הבית,
לחזור ולהמתין כדי שנצא למקום.
הקצינים לומדים שהאישה
היה רק ​​לאחרונה רכש את הבית הישן.
היא אמרה לנו שהיא גרה לבד ושלא היה אף אחד אחר
שהיא ציפתה להיות שם באותה תקופה.
אז ברגע שהיא ראתה את האדם הזה, היא התקשרה ל 911.
הקצינים עוברים בפנים כדי לחפש במקום.
פלישות לבית הן, אתה יודע, די מסוכן.
ראשית, אתה לא מכיר את הבית.
תצטרך ללכת לתוך הנכס הזה.
תצטרך לחפש את זה.
אז כשהתחלנו לשאול השאלות שלה
על הנכס והיא אמרה את זה בפעם אחת
זה היה בית חולים במהלך מלחמת האזרחים,
אני חושב שזה היה די קול לומר שהבית הזה
ראיתי את היריד שלה חלק מוות ואלימות.
אז אנחנו מנסים להיות בטוחים באותה מידה ככל האפשר
במהלך כל האירוע הזה כמו שזה קורה.
נחוש להגן בעל הבית,
בן זוגו של ג'יימס מניע את האישה לבטיחות וקריאות לגיבוי,
בזמן שג'יימס ממשיך לחפש בקומה הראשית.
בן זוגי התקשר למשלוח שלנו
ואמרתי להם את זה, כן, זה היה מישהו בבית
והיינו מחפש בו באופן פעיל.
אני דווקא מפחד עד מוות, אני עצמי.
זאת הפעם הראשונה
למעשה הייתי במצב כזה
לאן שהכרתי מישהו היה בבית הזה
ויש לי ללכת אחריו.
Kincade, אתה יכול לעדכן הסטטוס שלך, בבקשה?
הרגשתי באופן אישי, כמו,
אם הייתי מסתובב בכל נקודה
שאראה פיזית מישהו ממש מאחורי.
אבל לא היה שם איש.
הקצין אוסף את עצמו
וממשיך חקירתו.
היו הרבה חדרים והרבה מקום
לקחת את הזמן ולהבהיר
וודא לא היה חסר לנו כלום,
וודא שם אף אחד לא הסתיר.
גבה, eta - 15 דקות.
פתאום שמעתי מה נשמע כמו משהו
עוברים על פני קומה.
הכרתי מישהו באמת היה למעלה,
ואז התחלנו לשמוע את הצעדים האלה
בקומה השניה.
זה לא היה צעדים כבדים, זה לא פועל.
זה היה פשוט קצב יציב.
מה שהיה שם לא פחד מאיתנו
ולא ניסה להתרחק מאיתנו.
הנקודה הזו, זה נהיה שקט אמיתי בבית.
אנחנו לא שומעים צעדים.
בין אם זה יכול להיות סמים המניעים אותם
או לגנוב מישהו אישי חפצים כדי להרוויח כסף,
לאדם הזה יש כבר החלטנו, במוחנו,
שזה שווה מה שזה לא יהיה לפרוץ לבית של מישהו.
כשנכנסתי לאחד מחדרי השינה,
הטמפרטורה הייתה בהחלט שונה.
זה היה פשוט שונה לגמרי אווירה בחדר השינה ההוא.
יחידה שלוש, עדכן בבקשה.
כמו, כל שערה בגופי פשוט עמד על סף הקצה.
ואז ראיתי צל.
ירייה שולף את ג'יימס מהחדר
ולתוך המסדרון.
אנחנו מודאגים מאוד על זה.
מה הסיבה הם בעצם שם בשביל?
האם הם מוכנים להרוג אכיפת החוק לברוח?
ההסבר הסביר היחיד
האם זה האדם הזה פשוט נעלם באוויר.
מתי סגן ג'יימס קינקייד ובן זוגו
בדקו פריצה אפשרית בתוך בית ישן
עם עבר אלים,
הם מגלים מישהו אורב באורח מסתורי
בקומה השניה.
אבל כשג'יימס קובע מרדף לעבריין,
האיש נעלם באוויר.
אני מתחיל להבין אולי אני מתמודד
עם משהו מעולם לא עסקתי בעבר.
ועמוק בפנים, אני די פוחד בעצמי.
אבל כשהם שומעים מישהו
בחלק האחורי של הבית,
ג'יימס ובת זוגו סוגרים על הפורץ המסתורי.
בשלב זה, זה הזמן התחלנו לשמוע דלת,
כאילו, יכולת לשמוע למעשה דלת חורקת.
ואז שמעת את זה טרק, בעצם.
מישהו או משהו משתעשע עם הקצינים.
נשארנו אובדי עצות ממה שהיה יכול לגרום
הדלת ההיא לפתיחה ולסגירה.
שיגור, כאן. האם מישהו שם?
לא, לצערי.
בשלב זה, מבחינתי,
זה בהחלט היה משהו שלא יכולתי להסביר.
פורץ הבחין במרפסת.
במרדף.
מחלקת שריף. להציג את עצמך!
התחלתי לתת האדם יודע,
"אנחנו שומעים אותך זז.
"הגיע הזמן לצאת עם הידיים למעלה.
אין לאן אחר ללכת. "
אז חשבתי משהו היה למעשה
בכוונה משחק איתנו.
זה משלוח, להודיע ​​לך על גיבוי
יגיע תוך חמש דקות.
בשלב זה אני חושב, "יש רוח רפאים בבית הזה."
היה שם מישהו, והוא הביט בי.
ראיתי את זה במו עיניי. ידעתי שזה אדם שם.
זה היה מפחיד, וזה פשוט הפחיד אותי למוות.
חשבתי שזה אחד של החיילים
מי מת שם למעלה בבית החולים,
או שאולי קרה משהו אותו אדם עדיין שם.
כמענה ראשון, אימון רק לוקח אותך עד כה.
הנקודה הזו, עם הבית הזה,
זה לא הרגיש כמו כל זה היה משנה.
במקומות בהם חיילים מתים, לעתים קרובות למדי אנו מוצאים
שהם רוצים להישאר ולסייע ליחידה שלהם.
הם יכולים להגיע למצב הזה של בלבול, כמעט,
איפה שהם נמצאים ללא הרף עוברים את הקרב
שהם נלחמים ...
... לא מבין את זה הם יכולים לצאת משם
ולהתעלות לרמה גבוהה יותר.
זה שיגור.
הגיבוי אמור להגיע במקום עכשיו.
אז, כשהגיע הגיבוי שלנו, אתה יודע,
בילינו למעלה משעה בבית הזה
מחפש אותו מלמעלה למטה.
מעולם לא ראינו שום דבר אחר שוב בבית.
איך עזבת את זה עם האישה ההיא?
מה אמרת לה?
הסברנו לה, "כן גברתי,"
זה, "אנחנו מאמינים בזה ראינו משהו בבית הזה.
אבל חיפשנו את הבית הזה, ואין כאן כלום. "
אפילו הצענו באותו ערב שהיא תלך להישאר
עם מישהו אם היא הרגישה לא בטוחה בביתה,
והיא אכן נשארה באותו ערב עם בני המשפחה.
אין ספק שבי, אתה יודע, זה יכול להיות
להיות קשור בחזרה ל מסגרת הזמן של מלחמת האזרחים.
הם לא יודעים את זה הם מתים,
והם עדיין הולכים על הפעילות היומיומית שלהם.
זו רק האנרגיה שלהם זה עדיין שם.
בשלב זה, האמונות שלי בטבע-טבעי
עכשיו כשיש לי החוויה האישית שלי,
זה באמת לקח כל הספק הזה,
שיש למעשה משהו שם שאנחנו לא יכולים להסביר.
אה.
יחידה 10, זו שיגור.
קוד ארבע, תגובה רפואית. מערב 48th ו- 3rd.
עותק. בדרכנו.
מגיב ל שיחת 911
יחד עם בן זוגו הוא פרמדיק ותיק ג'ו קוקס.
הפכתי לחובש כשהייתי בן 20
בגלל ההתרגשות, אופי העבודה.
אחרי 37 שנה, אני עדיין מאוד נהנה לעזור לאנשים.
אנחנו לא מקבלים הרבה תודה לך,
אבל אתה הולך הביתה לדעת שעשית משהו
זה באמת הועיל האדם ו / או המשפחה.
כשהם מגיעים למקום,
החובשים מתקבלים בברכה עם מראה יוצא דופן.
הדבר הראשון ששמתי לב אליו כשמשכנו למעלה
זה ממש משך את עיניי, שהיה שם מתת.
איש לא סיפר לנו זו הייתה הלוויה.
השיחה ניתנה ככישוף התעלפות,
שיכול להיות מצב חירום עצום.
יש לנו אנשים כאלה חסימת לב מדרגה שלישית
זה עלול לאבד את ההכרה.
זה טווח רחב באמת של מצבים רפואיים
שזה יכול להוביל.
ג'ו ובן זוגו אולי לא יודע
בדיוק מה מחכה להם בתוך הכנסייה,
אבל הם כן יודעים כל שנייה חשובה.
חייב לעבור.
כשנכנסנו לכנסייה,
ראינו קהל קטן סביב האדם הזה.
אנו מניחים שזה מי המטופל שלנו היה.
הפרמדיקים לומדים האישה במצוקה
נשבר הלב בגלל האובדן של בעלה
של יותר מ -50 שנה.
היי. היי. אני ג'ו. מה שמך?
אז אנחנו פשוט שואלים אותה איך היא מסתדרת, איך היא מרגישה.
הגברת אמרה שהיא בסדר
והיא רצתה להישאר להמשך השירות.
אבל ג'ו צריך לרוץ כמה מבחנים בסיסיים,
אשר נדרשים לסוג זה של שיחות.
עלינו לוודא שאתה בסדר, בסדר?
אני לא יכול לעזוב אותו. אני לא יכול לעזוב אותו.
אל תגרום לי לעזוב אותו, אנא.
זה בסדר.
ריחמתי עליה כי היא רצתה
להיות נוכח הלוויית בעלה,
אז הצענו שניקח אותה
לגב הכנסייה ולהעריך אותה.
אתה יכול לנשום בסדר? כן.
אני לא יכול לעזוב אותו. אני לא יכול לעזוב אותו. זה בסדר.
כמו שג'ו מנסה לשכנע את האלמנה האבלה
לבוא איתו ...
ראיתי הופעה.
יכולתי לראות צללים - כמו הבזק.
הייתי משוכנע בכך אף אחד אחר לא ראה אותם
כי כולם עמדו מול לקראת מה שעשינו.
אתה רואה את זה?
ואז זה נעלם.
אנו מתמודדים עם מטופל, ובמוחי,
אני חושב לעצמי, "האם רק ראיתי את זה?"
פרמדיק ג'ו קוקס מגיב לאישה
מי התעלף בהלוויית בעלה ...
כאשר מראה משונה האם הוא מטיל ספק בשפיותו.
אתה רואה את זה?
אם מישהו היה רואה ההופעה הזו,
היה נשמע או תגובה.
לא הייתה תגובה.
הייתי אומר שזה סוג של הטריד אותי,
אבל היה לי ממש עבודה רצינית לעשות,
ולא הספקתי לחשוב על מה שקרה זה עתה.
לא בטוח במה שהוא ראה,
ג'ו מחזיר את המיקוד שלו לחולה שלו,
מי נשאר מתעקש להישאר עם בעלה המת.
אל תגרום לי ללכת.
הכי טוב שיכולתי להציע היה לקחת אותה
לגב הכנסייה ולעשות עליה כמה סימנים חיוניים,
והיא הסכימה לעשות את זה.
פשוט תחזיר אותך לכאן, בסדר?
כשהגענו לחלק האחורי של הכנסייה,
הערכנו את הגברת.
הושיב אותך ממש כאן.
הנה. בסדר.
פשוט תירגע, בסדר? איך אתה מרגיש?
היא הייתה בישיבה והיה בהכרה.
ואז אנחנו חושבים שזה יכול להיות תגובה רגשית.
זו לא תהיה הפעם הראשונה שנשלחנו לשיחה
לבית לוויות או לכנסיה שמישהו יתגבר
עם צער התמוטט.
ממש כאן, בסדר?
ואז קרה משהו למטופל.
גְבִירתִי? יכול - אתה יכול לשמוע אותי?
גברת, אתה יכול לשמוע אותי?
היא קודנת.
לא היה לה שום סימן חיוני ללא דופק, ללא נשימות.
בדרך זו. כן, הנה אנחנו מתחילים.
זה מצב חירום אמיתי עכשיו.
פשוט תישאר איתי, בסדר?
ג'ו מתחיל לנהל את עורך הדין.
כמו שהוא עושה, הוא פתאום חש נוכחות.
לא ידעתי מה לחשוב. זה ממש תפס אותי מחוץ לשומר.
הסתכלתי וראיתי את זה רק לשנייה או שתיים.
כשג'ו עובד להחיות המטופל,
המראה המסתורי מושך את מבטו שוב.
ראיתי חתן וכלה ...
... כאילו הם הולכים למזבח להתחתן.
הם היו זוג צעיר.
המשכנו cpr ושקענו אוורור לבית החולים,
ואז כשהגענו לבית החולים,
הם הכריזו על מותה כעבור 10 דקות.
לא ידעתי מה לחשוב.
ממש ברגע זה שהיא נפטרה
בהלוויית בעלה,
ראיתי את הזוג ההוא עומד במעבר.
ולמה הייתי צריך לראות את זה בזמן הזה?
אין לי מושג.
שלושה ימים לאחר מכן, הגברת והבעל
חזר לכנסיה לטקס הלוויה כפול
ונקברו יחד.
ג'ו משתתף בהלוויה
לחלוק את תנחומיו ...
אני כל כך מצטער על האובדן שלך.
... עדיין מנסה להיות הגיוני
על מה שהוא אומר ימים קודם.
בזמן שדיברתי עם המשפחה,
הם אמרו לי שהגברת והבעל היה נשוי
בכנסייה ההיא לפני יותר מ -50 שנה.
ג'ו מבין את הצעירים זוג בתצלום,
אותו זוג שעומדים להיקבר,
האם ההופעות שנראה לו.
אני חושב ש הזוג הזה הצטרף שוב
אחד לשני לנצח.
ראיתי אותם יחד.
בשביל מישהו שיהיה להם חזון עליהם
מתאחד במיקום זה הגיוני לחלוטין.
זה היה מאוד משמעותי אליהם באופן אישי.
אהבה חורגת ממרחב וזמן.
וגם אחרי המוות, אין שום סיבה להאמין
שאהובינו עוצרים מטפל בנו משני הצדדים.
אנחנו עדיין מחוברים דרך האנרגיה הזו.
אהבה היא אנרגיה.
ומתאחד עם המוות ...
... זה משהו שאולי היקום
התאספו להרבה אנשים להשתתף ב.
אבל נשאלת השאלה -
למה היו החזונות נראים על ידי ג'ו ואף אחד אחר?
יש אנשים שהם קצת יותר רגיש לאנרגיה רוחנית.
למגיבים הראשונים יש מסוים סוג של חוש נפשי,
וזה בדרך כלל נקרא אינטואיציה.
לא משנה באיזה תחום אתה נמצא משטרה, אש, אמס,
אתה מתפתח סוג של אינטואיציה.
אז זה יביא רוח לקראתן
ממש כמו פרנסה אדם שהיה זקוק לעזרה,
לדעת שזה בשביל מה הם שם.
יכול להיות שהוא קיבל מושב בשורה הראשונה
לקבלת הודעה זו להעביר למשפחה.
לא שיתפתי את המשפחה מה שראיתי
כי הם מתאבלים.
חשבתי שזה יהיה בטעם רע,
והם יחשבו שאני קצת מחוץ למרכז.
אני בטוח שיש ספקנים,
כי הייתי ספקן קודם לזה.
אבל אני אומר לך שראיתי הזוג הזה באמצע
מהמעבר.